ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1349/19
провадження № 2/753/1224/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Вітер І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами в усній формі договору позики, відповідач зобов`язався повернути позивачу надані у позику грошові кошти у розмірі 9 500 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та його умов, позичальником, відповідачем у справі, видано позивачу розписку, у якій зафіксовано умови позики та посвідчено факт отримання ним визначеної грошової суми. Дана розписка не містить кінцевої дати повернення, при цьому вказані кошти відповідач зобов`язався повернути за першою вимогою позивача. Так, позивачем на адресу відповідача, яка була ним тримана, було направлено вимогу про повернення коштів, однак відповідач протягом тридцяти днів не повернув суми позики, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 9 500 доларів США, яку позивач і просить стягнути з відповідача в перерахунку в національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України на день звернення з даним позовом до суду у розмірі 267 520 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року прийнято до провадження дану справу та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позовних вимог та просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Суд бере до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи і той факт, що справа перебуває у провадженні більше року, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача, яка була належним чином повідомлена про день та час судового засідання.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено в усній формі договір позики, згідно умов якого позивачем було надано відповідачу позику в сумі 9 500 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути на вимогу позивача. На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальник видав позикодавцю розписку від 28 грудня 2011 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. А частиною 2 ст. 1047 цього Кодексу передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначено грошової суми або визначеної кількості речей.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2016 року ОСОБА_3 рекомендованим листом на адресу ОСОБА_4 було надіслано вимогу щодо повернення боргу, яка була ним отримана 21 січня 2016 року, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа ( а.с. 19).

При цьому, відповідачем протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги заборгованість не була повернута, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 9 500 доларів США.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Так, відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд критично оцінює доводи відповідача стосовно застосування строку позовної давності, з наступних підстав.

Як встановлено вище, ОСОБА_4 21 січня 2016 року було отримано вимогу позивача щодо повернення боргу, та з цього часу у позивача виникло право на захист своїх прав та інтересів щодо стягнення цих коштів, а тому і строк позовної давності повинен обчислюватися саме з цього часу.

За таких обставин, ОСОБА_3 звернувшись до суду з даним позовом 17 січня 2019 року не пропустила строк позовної давності, обумовлений ст. 257 ЦК України, а відтак підстави для застосування строків позовної давності відсутні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

А згідно зі стст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних щодо стягнення заборгованості за невиконання договору позики у розмірі 9 500 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України станом на день звернення до суду (16 січня 2019 року) становить 267 520 грн.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 267 520 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 675,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись стст. 16, 253, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 533, 627, 628, 638, 1046-1047, 1049 ЦК України, стст. 4, 12-13, 78-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 267 520 грн. в рахунок стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання за договором позики від 28.12.2011 року, 2 675 грн. 20 коп. судового збору, а всього 270 195 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя :