Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2/641/1292/2023 Справа № 553/6156/22
У Х В А Л А

01 березня 2023 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Музиченко В.О., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» про визнання незаконним і скасування наказу, стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Адвокат Прасолов І.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із вищезазначеним позовом , в якому просить суд:

1. Визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева від 24.03.2022 року №20 «Про призупинення дії трудових договорів» в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

2. Стягнути з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» (, адреса: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму належної їй заробітної плати за період простою з 01.03.2022 року по 12.03.2022 року у розмірі 3 261 гри. (три тисячі двісті шістдесят одна) гривня 00 коп., невиплачену їй заробітну плату за робочий час з 12.03.2022 року по 24.03.2022 року у розмірі 4 347 грн. (чотири тисячі триста сорок сім) гривень 00 коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.03.2022 року по 04.05.2022 року у розмірі 21 210 гри. (двадцять одна тисяча двісті десять) гривень 00 коп., а всього стягнути грошові кошти у розмірі 28 818 гри. (двадцять вісім тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 00 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.11.2022 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Разом з тим, під час вивчення цієї позовної заяви було встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, посилаючись на положення п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», вважає, що є звільненим від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви у повному обсязі.

Проте, доводи позивача з даного приводу є помилковими.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

В інших справах, спір у яких виник з трудових правовідносин, позивачі від сплати судового збору не звільняються.

Разом із цим, позивачем у даній справі заявлено вимоги про визнання незаконним та скасування наказу від 24.03.2022 року №20 «Про призупинення дії трудових договорів» в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку, які не входять до переліку позовних вимог, визначених Законом України «Про судовий збір»», при пред`явленні яких судовий збір не сплачується.

Вказане узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 910/4518/16), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Як вбачається з позовної заяви, прохальна її частина має одночасно вимогу майнового характеру та немайнового характеру.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Отже, позивач зобов`язан сплатити судовий збір при зверненні до суду із вимогами про скасування оспорюваного наказу та стягнення середнього заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01.01.2022 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2481 грн.

Згідно із п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто те менш як 992,40 грн.

За подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір оплачується за ставкою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992,40 грн. (п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Тому позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви, що має одночасно вимоги майнового та немайнового характеру та надати до суду оригінали підтверджень сплати судового збору у сумі 1984,80 грн.

У відповідності до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» про визнання незаконним і скасування наказу, стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, який починається з дня вручення йому копії цієї ухвали.

В разі якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя -В. О. Музиченко