Справа № 445/1093/22
провадження № 2-о/445/3/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

з участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розгянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 , в обгрунтування якої вказує, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку проживає без реєстрації сім`я його сина - ОСОБА_4 , колишня невістка - ОСОБА_3 та їх двоє дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З жовтня 2021 року, після розірвання шлюбу, його син проживає окремо за іншою адресою з іншою жінкою. З грудня 2021 року у нього з невісткою ОСОБА_3 погіршилися відносини. Будь-які його дії щодо розпорядження будинком приводили до скандалів та конфліктів, ініціатором яких є його колишня невістка. Заявник зазначає, що через психологічне та економічне насильство, яке чинить ОСОБА_3 , він вимушений проживати в іншому приміщенні, оскільки остання змінила серцевину замка у вхідних дверях будинку, примірника ключа йому не надає, в середину будинку його не впускає, погрожує фізичною розправою. З приводу таких протиправних дій ОСОБА_3 він неодноразово звертався до відділу поліції, до органу місцевого самоврядування, яким за результатами перевірки житлово-побутових умов, було зафіксовано вищезазначені факти.

Заявник та його представник вимоги заяви підтримали, просили такі задовольнити.

Заінтересована особа в судовому засіданні заперечила проти задоволення вимог заяви. Пояснила, що обставини викладені в заяві ОСОБА_7 не відповідають дійсності. Вона проживає у вказаному будинку разом із своїми дітьми, не створючи при цьому перешкод у проживанні ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу із сином заявника, між ними почали виникати конфлікти, сварки. І насправді саме заявник створює їй перешкоди у проживанні в будинку.

Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії ЛВ №77 від 03.01.2020 року, є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно будинкової книги у вказаному будинку зареєстрований лише ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно рішення Золочівського районного суду Львівської області від 22.06.2022 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно довідки Глинянської міської ради Львівського району Львівської області №334 від 12.05.2022 року, у даному будинку проживають без реєстрації: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався у відділення поліції з приводу порушення ОСОБА_3 його прав щодо повноцінного володіння, користування та розпорядження житлом, зокрема, з приводу заміни замка у вхідних дверях, що перешкоджає йому у доступі до належного йому житла.

Окрім того, за зверненням заявника до Глинянської міської ради Львівського району Львівської області, за місцезнаходженням житлового будинку, що належить заявнику, ОСОБА_3 замінила серцевину замка у вхідних дверях будинку. Примірник до дверей відмовляється надати ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України регламентовано, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Згідно із ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Статтею 350-3 ЦПК України визначено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Зі змісту ст.350-4 ЦПК України вбачається, що в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄКПЛ, а також права на життя згідно ст.2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄКПЛ.

Суд вважає, що вжиті заявником заходи для його захисту, а саме: звернення до правоохоронних органів - не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявник, а, відтак, суд приходить до висновку про видачу обмежувального припису, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду.

Крім цього, згідно із ч.3 ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. 13,81,350-6, 265,273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та покласти на неї наступні обмеження:

- заборонити перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити наближатися на 50 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Про видачу обмежувального припису повідомити Відділ поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області, для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. М. Сивак