Справа № 157/106/23
Провадження №2/157/107/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі: головуючого судді Тімонової В.М.,

з участю: секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Шворак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Камінь-Каширського районного суду Волинської області з вказаною позовною заявою, у якій просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Також просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.07.2021 між сторонами укладено шлюб, в якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вже тривалий час позивачка з дитиною проживають окремо від відповідача у її батьків. Дитина перебуває на повному матеріальному утриманні позивачки, відповідач добровільно надавати допомогу на утримання сина не бажає. Матеріальне становище позивачки не дозволяє самостійно утримувати сина, так як вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивачка вважає, що для забезпечення мінімальних потреб дитини, з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі не менше 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму.

Крім цього, враховуючи наведені обставини, позивачка вважає, що відповідач зобов`язаний платити аліменти і на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що має можливість робити, оскільки є працездатним.

Ухвалою судді від 30.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та її. Просить позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача адвокат Шворак Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання сина визнала повністю, в частині стягнення аліментів на утримання позивачки визнала частково, в розмірі 500 грн, оскільки ОСОБА_2 , будучи безробітним, проживає з матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 02 липня 2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.01.2023 (а.с. 5).

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 29.07.2022 (а.с. 6), який проживає з позивачкою, що вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.01.2023 № 4 (а.с. 7).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Згідно зі ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Згідно із ст. ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2023 року становить 2272 грн.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Вирішуючи спір на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши наведені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку про те, що відповідач не є особою з інвалідністю, є працездатним, хоча і перебуває на обліку в центрі зайнятості, інших дітей на утриманні не має, тому може надавати позивачці кошти на утримання сина.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд приймає до уваги, що відповідач працездатна особа, не є особою з інвалідністю, проживає з матір`ю, яка є непрацездатною та особою з інвалідністю ІІІ групи, відсутність інших утриманців, тоді як утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних витрат і розмір аліментів 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає достатнім в якості участі останнього в цих витратах.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Як було встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами триває з 02 липня 2021 року. Народжений у цьому шлюбі 16 липня 2022 року син ОСОБА_3 , який не досяг трирічного віку, проживає з матір`ю ОСОБА_1 .

Таким чином, позивачка у відповідності до ст. 84 СК України має право на отримання від відповідача аліментів на своє утримання.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на її утримання, суд враховує матеріальний стан платника, який не працевлаштований, допомогу по безробіттю не отримує, що вбачається з довідки Камінь-Каширської філії Волинського обласного центру зайнятості від 13.02.2023 № 362/23, бере до уваги стягнення аліментів на неповнолітню дитину та, вважає його спроможним надавати допомогу дружині, та із врахуванням розміру середньої заробітної плати по Волинській області за 2022 рік, який становить 11735 грн, визначає їх в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Посилання представника відповідача на його обов`язок утримувати матір, яка є особою з інвалідністю 3 групи, в зв`язку з чим він має можливість надавати дружині допомогу лише по 500 грн щомісячно, не заслуговують на увагу, так як мати відповідача є працездатною, отримує допомогу по інвалідності та спільно із сином ведуть підсобне господарство в цей час позивачка на себе та сина отримує лише щомісячну допомогу в розмірі 860 грн. При цьому суд враховує можливість надання матеріальної допомоги матері відповідача також її дочкою.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі, що дорівнює мінімальному розміру судового збору за дві вимоги майнового характеру.

Керуючись ст. ст. 84, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 206, 263-265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 січня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 17 січня 2023 року та до 16 липня 2025 року включно.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий: В. М. Тімонова