Провадження №2/447/128/23
Справа №447/2891/22
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

21.02.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Павліва В. Р., за участю секретаря судового засідання Стронської Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві Львівської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

з участю представниці позивачки адвокатеси Скакун В.В.,

представниці відповідача адвокатеси Сирової З.З.,

встановив:

22.11.2022 позивачка ОСОБА_1 звернулася в Миколаївський районний суд Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову покликаєть на наступні обставини, а саме те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві Миколаївського району Львівської області вона з ОСОБА_2 уклала шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено відповідний актовий запис за № 60, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданим ВРАЦСу Миколаївського районного управління юстиції Львівської області 26.07.2008. В результаті подружнього життя з відповідачем народилось двоє дітей - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що з моменту укладення шлюбу сімейне життя між нею та відповідачем складалося не дуже добре, з невеликим плином часу відносини між ними лише погіршувались, відповідач по справі не мав наміру нести жодної відповідальності за свою сім`ю, неодноразово проявляв неповагу до неї як до жінки, систематично принижуючи її честь та гідність, поводився агресивно, вчиняв насильство в сім`ї з реальними проявами агресії, що в результаті негативно відбивалось на стані здоров`я як її, так і сина. З даного приводу позивачка неодноразово зверталась до правоохоронних органів, але вжиті заходи реагування до ОСОБА_2 не дали позитивного результату. Це підтверджується тим, що ОСОБА_2 у 2021 році був притягнутий до відповідальності за насильство у сім`ї, яке вчинив відносно позивачки, крім того порушував заборонні приписи встановлені працівниками поліції, за що теж був притягнутий до адміністративної відповідальності. Позивачка зазначає, що ще у 2011 році мала намір розірвати шлюб з відповідачем, проте на вмовляння чоловіка не довела справу до завершення, про що жалкує. Наголошує на тому, що у них як у подружжя кардинально різняться погляди та відношення до сімейного життя, і як наслідок між ними дуже часто виникали сварки, конфлікти, які щоразу спричиняли страждання не лише їй, а й їхнім дітям, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Тривалий період в часі вони фактично не підтримують жодних відносин в тому числі і подружніх, кожен з них влаштовує своє життя на власний розсуд та незалежно один від одного, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюб носить виключно формальний характер, примирення між ними є абсолютно неможливим і таким, яке суперечить інтересам та моральним засадам суспільства. Сам факт існування шлюбу «на папері» заставляє позивачку постійно переживати страх, негативні емоції. Рішення про припинення сімейних відносин є достатньо виваженим, обдуманим та остаточним, та є проявом вільного волевиявлення. Позивачка просить винести рішення, яким шлюб, зареєстрований 26.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області, між нею, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 60, розірвати.

09.01.2023 до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрацію відповідача.

Зі змісту відповіді на запит встановлено, що зареєстроване місце проживання відповідача АДРЕСА_1 .

09.01.2023 ухвалою судді Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвала про відкриття провадження, позовна заява та додатки до неї надсилались судом відповідачу за зареєстрованим місце його проживання.

02.02.2023 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав в повному обсязі, щодо розірвання шлюбу заперечив, категорично не погодився з викладеними позивачкою обставинами, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, оскільки ці обставини викладені нею неповно, вкрай необ`єктивно, є неправдивими відносно нього як чоловіка, зокрема щодо відсутності у нього відповідальності за сім`ю, неповаги до дружини, систематичного приниження її честі та гідності, агресивної поведінки. В обгрунтування цих заперечень покликається на наступне. Після одруження він з позивачко постійно проживав у місті Миколаєві у житловому будинку її батьків, там народилися та проживали їхні неповнолітні діти. За час шлюбу ( 14 років) у їхній сім`ї у свій час мали місце певні особисті складнощі у побудові сімейних відносин, але на його думку це не означає, що сім`я розпалася чи у шлюбу не має перспективи до збереження. Згодом стосунки у їхній сім`ї налагодилися, у 2019 році народилася друга дитина-дочка ОСОБА_6 . Зазначає, що я постійно дбав про сім`ю, про її матеріальне забезпечення, з цією метою їздив на роботу за межі України, про що позивачці відомо. Останнього разу поїхав на роботу за межі України 15.02.2022 і у зв`язку з військовою агресією рф проти України (фактично війною), турбуючись власне про безпеку своєї сім`ї та її захист, після 24.02.2022 року зразу ж повернувся додому. У березні місяці 2022 року дружина з двома неповнолітніми дітьми, зважаючи на військові дії, виїхала за межі України, і зараз його сім`я тимчасово проживає у Німеччині. Відповідач як військовозобов`язаний перебуває в Україні, і не має права на виїзд за межі України, лише з цих причин в даний час його сім`я проживає окремо та не веде спільного господарства, це вимушені, об`єктивні причини, які жодним чином не залежать від нього і його бажання. Тому покликання позивачки на формальність існування шлюбу є безпідставним та неправдивим, Наголошує на тому, що жодного стійкого розладу подружніх стосунків у них з позивачкою не було. Рішення позивачки щодо подачі до суду позову про розірвання шлюбу у листопаді 2022 року, про яке вона його не повідомляла, було для нього неочікуваним, несподіваним. Окремо відповідач зазначив, що не з`ясованими і не вирішеними залишаються питання щодо того з ким та де проживатимуть неповнолітні діти, які одноособово вивезені їхньою матір`ю за межі України і тимчасово знаходяться на утриманні держави Німеччина, як біженці від війни, яким чином він як батько має здійснювати своє право на участь у вихованні дітей утримання дітей, їх навчання, тощо. Одноособове вирішення цих питань позивачкою без його участі батька дітей є прямим порушенням прав та інтересів дітей і суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні підтримала в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб носить суто формальний характер, примирення не можливе і суперечить насамперед інтересам дітей, які жили в страху внаслідок насильства в сім`ї. Позивачка рішення про розірвання шлюбу вважає обдуманим, зваженим, проявом вільного волевиявлення.

21.02.2023 у судовому засіданні представниця позивачки адвокатеса Скакун В.В. позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із заявлених у позовній заяві підстав. Наголосила, що у її клієнтки позиція щодо розірвання шлюбу не змінилась, тільки тепер вона знайшла душевний і фізичний спокій перебуваючи за кордоном, куди вона виїхала через війну в Україні. Перебуваючи за кордоном відповідач не має можливості її переслідувати, позивачка спокійна за себе та за дітей.

Представниця відповідача адвокатеса Сирова З.З. щодо задоволення позовної заяви заперечила, пояснила, що її клієнт бажає зберегти сім`ю, а ситуацію яка склалася у їхній сім`ї називає тимчасовою, вважає, що сторони зможуть ще примиритися. Відповідач не хоче розривати шлюб тому, що хоче брати активну участь у вихованні дітей, бачитись з ними та допомагати їм. Крім того, представниця відповідача зазначила, що її клієнт 17.02.2023 призваний по мобілізації на військову службу до Збройних Сил України, у зв`язку з чим просила зупинити провадження у справі. На підтвердження долучила копію військового квитка, який відповідач надіслав їй у повідомленні на телефонний додаток Viber.

Суд встановив:

Шлюб між сторонами зареєстровано 26.07.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №60.

Сторони у справі записані батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Судом встановлено, що позивачка з березня місяця 2022 року перебуває за кордоном разом з неповнолітніми дітьми, вказаний факт відповідач не заперечує.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що не вирішеним лишається між сторонами питання визначення місця проживання дітей, так як вони на даний момент проживають за кордоном, у зв`язку з військовою агресією рф проти України та він таким чином не може реалізувати своє право на участь у їхньому вихованні, утриманні навчанні. Щодо цього суд зазначає, що в даному позові вирішується питання розірвання шлюбу, а не вирішується питання визначення місця проживання дітей та участі батьків у їхньому вихованні. Крім того не вирішення цих питань не є підставою для збереження сім`ї та шлюбу.

Представницею відповідача ОСОБА_7 подано клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебування відповідача у ЗСУ, на підтвердження чого долучено копію військового квитка ОСОБА_2 . Суд не бере до уваги копію даного військового квитка, як на підставу для зупинення провадження у справі, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, копія даного військового квитка надіслана відповідачем своєму представнику за допомогою додатку Viber, а тому вказана копія не є належним чином засвідчена. Крім того з вказаної копії не можливо встановити чи ОСОБА_2 дійсно проходить службу у ЗСУ. Інших належним чином завірених документів, які б свідчили про перебування ОСОБА_2 у ЗСУ суду не надано, а з відповідними запитами, з метою надання підтверджуючих документів суду, представниця відповідача у територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не зверталася. Фактично звернення з таким клопотанням судом розцінюється як можливість зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Суд ухвалив відмовити в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Узявши до уваги доводи позивачки ОСОБА_1 , її представниці, про те, що продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, рішення про розірвання шлюбу є її волевиявленням, перебування позивачки у шлюбі суперечить її особистим інтересам, встановивши, що сторони проживають окремо, стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що так як шлюб між сторонами розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому цей шлюб слід розірвати.

Керуючись ст. 259, 263-265, 282-285 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 26.07.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції, актовий запис № 60.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його постановлення до Львівського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 27.02.2023.

Суддя Павлів В. Р.