ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3275/23
провадження № 2-з/753/29/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф. розглянувши заяву Керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, свідоцтва про право власності, витребування майна, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, свідоцтва про право власності, витребування майна.

У березні 2023 року від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 (власник ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо об`єкту нерухомого майна: житлова квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 72, 2 кв.м, житловою площею 34, 92 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які дії, в тому числі, але не обмежуючись, щодо укладення договорів, вчинення інших правочинів щодо об`єкту нерухомого майна: житлова квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 72, 2 кв.м, житловою площею 34, 92 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Вимоги позову мотивовані тим, що у ході досудового розслідування встановлено, що 30.12.2005 між заступником голови Київської міської державної адміністрації - начальником Головного управління житлового забезпечення Голиця М.М. та головою Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації Лага В.А. укладено акт № 743, згідно якого у розпорядження адміністрації перейшло 5 квартир, у тому числі квартира АДРЕСА_3 .

Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 660 від 27.06.2007 новозбудованому житловому будинку на діл. АДРЕСА_4 присвоєно адресу: АДРЕСА_5 .

На підставі розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 1395 від 16.10.2006 ОСОБА_3 видано ордер № 003446 серії Б на жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_2 , жилою площею 34, 92 кв.м.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим наймачем квартири за раніше укладеним договором визнано її сина ОСОБА_4

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 30.04.2015.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2019 у справі № 753/12080/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25.11.2020, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання членом сім`ї наймача квартири та визнання наймачем квартири. Визнано за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням - двокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_6 .

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.10.2021 внесені відомості про право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 (з відкриттям розділу), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 324197750 від 27.02.2023 встановлено, що ОСОБА_1 за договором дарування від 21.10.2021 № 4026 відчужила дану квартиру ОСОБА_6 , про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. 05.11.2021 внесені відповідні відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В подальшому, ОСОБА_6 05.11.2021 уклав з ОСОБА_2 договір купівлі- продажу № 10284 даної квартири, про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. 05.11.2021 внесені відповідні відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з тим, що прийняття органом приватизації Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації наказу № 58454 від 27.08.2021 про задоволення прохання наймача ОСОБА_1 та передачу їй у приватну власність квартири АДРЕСА_2 , а також видача свідоцтва про право власності від 27.08.2021, виконане на бланку СТЕ 073649 є незаконними, суперечать актам цивільного законодавства, порушують цивільні права та інтереси територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, а тому прокуратура звернулася з позовом про їх скасування у судовому порядку.

Крім того, окружною прокуратурою заявлено вимогу про витребування на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України квартири АДРЕСА_2 від ОСОБА_2 на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради як дійсного власника майна, оскільки таке майно вибуло з власності територіальної громади міста Києва без її волі, в результаті виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2019 та постанови Київського апеляційного суду від 25.11.2020 у справі № 753/12080/18, які скасовані постановою Верховного Суду від 01.12.2021, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначає, що право власності на квартиру за ОСОБА_1 зареєстровано до постановления остаточного рішення у судовій справі № 753/12080/18, поза волею дійсного власника, дворазове відчуження спірної квартири менш ніж за місяць, свідчить про ризик можливого подальшого відчуження майна на користь третіх осіб, або його обтяження іншим чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позову прокурора та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, вивчивши зміст заяви про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що вимоги вказаної заяви підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

У відповідності до п. 1, ч. 1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира, площею 72,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 .

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 509/2765/19 (провадження № 4-21904св19) викладено правову позицію згідно з якою, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 760/5582/20 (провадження № 61-12876св20) викладено правову позицію згідно з якою, частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження№ 14-88цс20).

Згідно із п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд встановив, що наразі існує спір, врахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, з огляду на що дійшов висновку щодо необхідності застосування в даному випадку заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно належне відповідачу на час розгляду вказаної заяви.

При цьому, суд вважає, що вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача є співмірними з заявленими позовними вимогами, та застосування такого виду забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки не порушує прав відповідача на володіння та користування майном, в той час як відчуження відповідного майна в подальшому може утруднити виконання рішення в разі задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і за результатами вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Таким чином, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, предмет та підстави спору, який виник між сторонами, співмірність обраного позивачем виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суддя приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню та забезпеченю позову шляхом накладення арешту на належне майно відповідача та забороною державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії, в тому числі, але не обмежуючись, щодо укладення договорів, вчинення інших правочинів щодо об`єкту нерухомого майна: житлова квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 72, 2 кв.м, житловою площею 34, 92 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 (власник ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора

прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо об`єкту нерухомого майна: житлова квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 72, 2 кв.м, житловою площею 34, 92 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які дії, в тому числі, але не обмежуючись, щодо укладення договорів, вчинення інших правочинів щодо об`єкту нерухомого майна: житлова квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 72, 2 кв.м, житловою площею 34, 92 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Стягувач: Київська міська прокуратура (, адреса: вул. Предславинська, 45/9, м.Київ, 03150).

Боржники: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (адреса: вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044, ).

Строк пред`явлення ухвали суду до виконання 3 (три) роки.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: