Провадження № 2/344/949/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Ласки І.О.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження клопотання Кредитної спілки «Експрес кредит юніон» про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Експрес кредит юніон» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

28 листопада 2022 року позивач ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача Кредитної спілки «Експрес кредит юніон», місцезнаходження: вул. Галицька, буд. 32, м. Івано-Франківськ, 76018, про стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду 16 лютого 2023 року надійшло клопотання представника відповідача Кредитної спілки «Експрес кредит юніон» адвоката Жука Ростислава Стефановича про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки предметом даного судового спору є порушення прав позивача як члена Кредитної спілки «Експрес кредит юніон» та стягнення з кредитної спілки грошових коштів. Обґрунтовуючи вимоги клопотання, представник відповідача вказує, що у позовній заяві позивач зазначає, що є членом Кредитної спілки «Експрес кредит юніон», нею сплачені відповідні внески, про що свідчать копії квитанції. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які мають характер корпоративних відносин. Тобто даний спір відноситься до такого, що виникає з корпоративних відносин, тому позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції.

23 лютого 2023 року на адресу суду надійшло заперечення позивача ОСОБА_1 на клопотання про закриття провадження по справі. У даному клопотанні позивач просить відмовити у задоволенні клопотання, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення суми внеску (вкладу) та нарахованих процентів, приєднаних до вкладу за депозитним рахунком, а не стягнення неповернутих сум додаткового пайового внеску та внесків до резервного капіталу. Вважає, що позов заявлено з дотриманням правил предметної підсудності, заявлене клопотання про закриття провадження у праві не підлягає задоволенню, оскільки цей спір є цивільно-правовим та підлягає розгляду даним судом.

Позивач у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні даного клопотання.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши позивача, розглянувши матеріали клопотання, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої-другої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина п`ята статті 263 Цивільного процесуального кодексу України).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що поняття «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині першій статті 1 Цивільного кодексу України вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктами 3-4 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Суд відхиляє доводи відповідача, що справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Предметом спору, що розглядається, є стягнення суми внеску (вкладу) та нарахованих процентів, приєднаних до вкладу, за депозитним рахунком, тобто договірні відносини, а не стягнення неповернутих сум додаткового пайового внеску та внесків до резервного капіталу. Натомість у рішеннях Верховного Суду, на які посилається відповідач, які є в судовій практиці, правовідносини між сторонами виникли, зокрема, щодо стягнення фізичною особою (членом кредитної спілки) вкладу, внесеного ним на рахунок спілки.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно частини другої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи, що суть спірних правовідносин, а також те, що предметом даного спору є стягнення коштів за договором вкладу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 197-200, 255, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Кредитної спілки «Експрес кредит юніон» про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Експрес кредит юніон» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28 лютого 2023 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 02 березня 2023 року.

Суддя Мелещенко Л.В.