ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8293/21
провадження № 2/753/2048/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.

за участі: секретаря судового засідання Лісовської О.В.

позивача 1 ОСОБА_1

позивача 2 ОСОБА_2

представників позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а заяву представників позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

У підготовчому засіданні 22 лютого 2023 року від представників позивачів надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку та садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали позовної заяви, доводи заяви про забезпечення позову, заслухавши пояснення представників позивачів, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представники позивачів просили суд накласти арешт на спірне спадкове майно: садовий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_2 .

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивачі звернулись до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання за ними права власності на 1/6 частину земельної ділянки (за кожним із позивачів), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та садовий будинок, представники позивачів зазначили, що підставою звернення із позовом до суду стала відмова нотаріуса у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом. При цьому, спадкодавець склав заповіт на відповідача щодо садового будинку та земельної ділянки АДРЕСА_2 , а оскільки відповідачка може у будь-який час отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на спірне майно, то наразі існує реальна загроза неможливості в майбутньому виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Представниками позивачів, з урахуванням підстав та предмету позову, до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів того, що невжиття таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Представниками позивачів не наведено у заяві про забезпечення позову та не зазначено у судовому засіданні обставин на підтвердження вчинення відповідачем конкретних дій, спрямованих на реалізацію спадкового майна, з урахуванням того, що спадкодавець помер у 2006 році, заяву про прийняття спадщини, зокрема відповідачем було подано до нотаріальної контори 12 вересня 2006 року та наразі відповідачем не отримано свідоцтво про право на спадщину. Крім того, про наявність вказаного спору відповідачці щонайменше відомо з жовтня 2021 року (укладання угоди з адвокатом) і до цього часу нею жодних дій щодо спадкового майна не вчинялось, доказів протилежного представниками позивачів суду надано не було.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до глави 2 та пункту 4.13 глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року із доповненнями та змінами чинним станом на 20 лютого 2023 року, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Також суд зазначає, що предметом спору у цій справі, враховуючи заяву про зміну предмету спору від 23 листопада 2022 року, є лише земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,0632 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вимога про накладення арешту на садовий будинок за вказаною адресою є необґрунтованою.

Отже, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представників позивачів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, зважаючи на те, що представниками позивачів не надано належного обґрунтування та достатніх доказів того, що відповідач вчиняє реальні дії, спрямовані на розпорядження спірним спадковим майном, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а твердження представників позивачів про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви представників позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Суддя: Шаповалова К.В.