Справа № 522/2955/23-Е
Провадження № 2-о/522/64/23
УХВАЛА

23 лютого 2023 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Свячена Ю.Б. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах неповнолітніх дітей діє ОСОБА_3 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни про визнання договору купівлі-продажу недійсними, визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, усунення перешкод у користуванні майном, стягнення моральної і матеріальної шкоди та понесених судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 з 29 вересня 2006 року набув право власності на чотирикімнатну квартиру загальною площею 110,5 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач стверджує, що зазначене нерухоме майно вибуло із його володіння без волі позивача та в незаконний спосіб. Із наданих до заяви документів вбачається, що чотирикімнатна квартира загальною площею 110,5 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вибула з володіння у позивача ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 59289985 від 15.07.2021 17:35:04 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Днепрофінансгруп».

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду із даною заявою є те, що незважаючи на наявність відповідної ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2021 року по справі № 2-2373/11 про визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню, на підставі якого вчинялись виконавчі дії та була заборона на вчинення реєстраційних дій на підставі ухвали суду від 07.09.2021 року, а також перебування справи у суді, наявність судових спорів, ТОВ «Фінансова компанія «Днепрофінансгруп» здійснила відчуження вищезазначеної квартири шляхом укладання 05 серпня 2022 року Договору купівлі-продажу із ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Фроловою Р.В.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України, передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов може забезпечуватися, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За наслідками розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суддя відповідно до частин 9-10 ст.153ЦПК України може постановити ухвалу про повернення заяви заявникові, а також про вжиття заходів забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову, вказані ухвали підлягають оскарженню відповідно до статті 353 ЦПК України.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 11, 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема у вигляді арешту грошових коштів або майна відповідача з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту тощо) права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Проте представником позивача не надано достатніх доказів, та не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-153, 260-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах неповнолітніх дітей діє ОСОБА_3 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни про визнання договору купівліпродажу недійсними, визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, усунення перешкод у користуванні майном, стягнення моральної і матеріальної шкоди та понесених судових витрат - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя: Свячена Ю.Б.

23.02.2023