Справа № 502/1825/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

прокурора Ворончук Н.А.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

Головного управління Держгеокадастру в Одеській області,

Вилківської міської об`єднаної територіальної громади Ізмаїльського району Одеської області

до

Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області,

ОСОБА_1

про

визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору оренди недійсним,

скасування його реєстрації та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ :

14.11.2022 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшов позов Керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Вилківської міської об`єднаної територіальної громади Ізмаїльського району Одеської області до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору оренди недійсним, скасування його реєстрації та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування поданого позову вказано, що 03.09.2021 року Вилківською міською радою прийнято рішення № 762 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 (сім) років для городництва ОСОБА_1 ».

Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1435, площею 2,00 га для ведення городництва із земель запасу в оренду строком на 7 (сім) років.

Крім того, на підставі вказаного рішення, 03.11.2021 року укладено договір оренди землі № 87к, за яким Вилківською міською радою надано в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку строком на 7 років.

Відповідно до п. 1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає й строкове платне користування земельну ділянку для ведення городництва із земель запасу, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1435, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2, 00 га для ведення городництва із земель запасу на підставі рішень Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 762-ХІV від 03.09.2021 року.

Однак, рішення № 762 від 03.09.2021 року та договір оренди землі № 87к від 03.11.2021 року суперечать вимогам абз. 2 ч. 1 ст. 36 ЗК України, у зв`язку з чим рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню, договір визнанню недійним, державна реєстрація права оренди скасуванню, а земельна ділянка поверненню Вилківській міській раді.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України ( з врахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності 27.05.2021 року) площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара.

Встановлено, що на момент звернення ОСОБА_1 із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду 25.06.2019 року, винесення Вилківською міською радою рішення «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років ОСОБА_1 , № 99 від 22.08.2019 року, діяла 36 Земельного кодексу України у редакції, яка не передбачала обмеження розміру земельної ділянки не більше 0,6 га, яку можна передавати в оренду для городництва. Вказане положення набрало законної сили 27.05.2021 року.

Таким чином, затверджуючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років для городництва ОСОБА_1 , рішенням № 762 від 03.09.2021 року, Вилківською міською радою порушено ч. 1 ст. 36 ЗК України.

Крім того, укладаючи Договір оренди землі № 87к від 03.11.2021 року, Вилківською міською радою Ізмаїльського району та ОСОБА_1 також порушено вказане положення ЗК України.

18.11.2021 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про укладений Договір оренди землі № 87к від 03.11.2021 (номер запису про інше речове право: 45237294).

У зв`язку із вищевказаним, рішення Вилківської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років для городництва ОСОБА_1 » № 762 від 03.09.2021 року підлягає визнанню незаконним та скасуванню та Договір оренди землі № 87к від 03.11.2021 підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1435 площею 2,00 га підлягає поверненню територіальній громаді Вилківської міської ради Ізмаїльського району, реєстрація права оренди земельної ділянки № 45237294 від 18.11.2021 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає скасуванню з одночасним припиненням права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1435 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 223).

На підставі вищезазначеного, прокурор просив суд:

-визнати незаконним та скасувати рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 762 від 03.09.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років для городництва ОСОБА_1 »;

-визнати недійсним договір оренди землі № 87к щодо земельної ділянки площею 2 га укладений між Вилківською міською радою (Код ) та ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) 03.11.2021 (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 45237294 щодо об`єкта нерухомого майна № 223);

-застосувати наслідки недійсності договору оренди земельної ділянки від 03.11.2021, а саме: зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) повернути територіальній громаді Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером :01:001:1435 площею 2,00 га;

-скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки № 45237294 від 18.11.2021 з одночасним припиненням права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1435 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 223);

-стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подання позову.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 28.11.2022 року, прийнято позов до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

02.01.2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що йому порадили звернутися до міської ради з проханням виділити, згідно з чинним законодавством, у приватну власність земельну ділянку у межах Вилківської територіальної громади поза межами населеного пункту для ведення особистого господарства.

Проконсультувавшись з фахівцями з земельних питань, він звернувся до міської ради з заявою про виділ йому у власність конкретної земельної ділянки, в районі с. Мирне (за межами населеного пункту) у межах Вилківської територіальної громади, для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею до 2 га, згідно з діючим на той час, законодавством.

У серпні 2019 року позивач написав заяву, про надання мені дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства.

22.08.2019 року рішенням № 993 XXIV сесією VII скликання Вилківської міської ради, розглянувши заяву позивача, та керуючись ст. ст. 12, 33, 118 , 120, 121 Земельного кодексу Украйни, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», Законом Украйни «Про державний земельний кадастр», ст. 26 Закону Украйни «Про місцеве самоврядування в Україні», надано позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий № :01:001:1405 в оренду строком на 7 років за адресою: Одеська обл., Кілійський район, с. Мирне Вилківської міської ради (за межами населеного пункту) орієнтовною площею 2,0000 га - для ведення городництва за рахунок земель запасу комунальної власності».

На підставі вказаного рішення позивач почав виготовлення та оформлення документації із землеустрою, а саме: проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий № :01:001:1405 в оренду.

Після розроблення проекту, він написав заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий № :01:001:1405 в оренду строком на 7 років.

Розглянувши заяву позивача, на сесії Вилківської міської ради від 03.09.2021 року, було прийнято рішення від 03 вересня 2021 року за № 762-ХІV-VІІІ, яким затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий № :01:001:1405 в оренду строком на 7 років. Також вирішено укласти у місячний термін з громадянином ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки кадастровий № :01:001:1405 строком на 7 років.

Після передачі земельної ділянки, вона була приведена в порядок, очищена від бур`янів, оброблена та були внесені добрива, що потребувало немало коштів. Окрім того, орендна плата за користування ділянкою була внесена попередньо цілком за рік.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 25.01.2023 року, закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

31.01.2023 року від представника позивача по справі ГУ Держгеокадастру в Одеській області надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що за інформацією Відділу № 4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 13.12.2022 № 2010/486-22, згідно з наявними у відділі Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 року відсутня інформація стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1435. В Державному фонді документації із землеустрою, наявний «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду на 7 (сім) років для ведення городництва за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Мирне, Вилківської міської ради, (за межами населеного пункту)» за №2021МФ130ДКЛ000036. Відповідно до даних Державного земельного кадастру 17.06.2020 року утворена земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1435, площею 2,0000 га, за адресою: Одеська область, Кілійський район; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання - для ведення городництва; цільове призначення - 01.07 - для городництва; дата державної реєстрації земельної ділянки - 17.06.2020. В порядку автоматизованого обміну інформацією із суб`єктами реєстрації речових прав на нерухоме майно до Державного земельного кадастру надійшла інформація про реєстрацію від 19.03.2021 права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1435 за ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 право власності зареєстроване Виконавчим комітетом Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 41171490. Відповідно до рішення Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області від 03.09.2021 року № 762-XIV, затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1435 площею 2,00 га для ведення городництва із земель запасу в оренду строком на 7 (сім) років ОСОБА_1 . Крім того, на підставі вказаного рішення, 03.11.2021 року укладено договір оренди землі № 87к, за яким Вилківською міською радою надано в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку строком на 7 років.

Згідно зі ст. 36 Земельного кодексу України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 36 ЗК України (з урахуванням змін,внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності 27.05.2021) площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара.

З наведеного вбачається, що рішення від 03.09.2021 № 762-762-XIV та договір оренди землі від 03.11.2021 року № 87к суперечать вимогам абзацу 2 ч. 1 ст. 36 ЗК України, а таким чином підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

На підставі вищезазначеного, представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Ворончук Н.А. в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Представник Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_1 в судовому засіданні посилався на обставини викладені у письмових поясненнях, просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Заслухавши пояснення прокурора та відповідача, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

25.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вилківської міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у оренду, із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, орієнтованою площею 2,0 га на території Вилківської міської ради (с. Мирне, за межами населених пунктів) Кілійського (теперішній Ізмаїльський) району Одеської області, за рахунок сформованої земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:1405 /а.с. 46/.

Рішенням ХХІV сесії VII скликання Вилківської міської ради надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:1405 в оренду строком на 7 (сім) років за адресою: Одеська область, Кілійський (теперішній Ізмаїльський) район, с. Мирне Вилківської міської ради (за межами населеного пункту, орієнтованою площею 2,0000 га, для ведення городництва із земель запасу комунальної власності /а.с. 45/.

27.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 7 (сім) років для ведення городництва за адресою: АДРЕСА_1 , площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:1435 /а.с. 39/.

Рішенням ХІV сесії VІІІ скликання Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 762 від 03.09.2021 року затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки строком на 7 (сім) років. Укласти у місячний термін з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки строком на 7 (сім) років, площею 2,0000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:1435 для ведення городництва за зареєструвати земельну ділянку та речові права на неї /а.с. 38/.

Згідно договору оренди землі № 87к від 03.11.2021 року, укладеного між Орендодавцем Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області та Орендарем ОСОБА_1 встановлено, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення городництва із земель запасу, кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:1435, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 8 Договору, договір укладено на 7 (сім) років. Згідно п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки у сумі 4024 гривні 91 копійка за рік /а. с. 34-37/.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ № 020 від 17.06.2020 року встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером : :01:001:1435 має площу 2,0000 га, призначення землі землі сільськогосподарського призначення, вид земель землі запасу /а.с. 40/.

18.02.2022 року за вих. № 59-991ВИХ-22 керівник Ізмаїльської окружної прокуратури звернувся до Вилківської міської ради з заявою, згідно якої просив у строк до 25.02.2022 року надати інформацію щодо підстав передачі земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:1435 у користування ОСОБА_1 та заходів вжитих Вилківською міською радою з метою усунення порушень /а.с. 22-23/.

17.05.2022 року за вих. № 59-2009ВИХ-22 керівник Ізмаїльської окружної прокуратури звернувся до Вилківської міської ради з заявою, згідно повторно просив у строк до 23.05.2022 року надати інформацію щодо підстав передачі земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:1435 у користування ОСОБА_1 та заходів вжитих Вилківською міською радою з метою усунення порушень /а.с. 24-25/.

24.05.2022 року за вих. № 862/01-26 Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області до Ізмаїльської окружної прокуратури направлено інформацію щодо порушеного вище питання /а.с. 26/.

25.08.2023 року за вих. № 1546/01-26 Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області повторно надано належні копії документів /а.с. 29/.

22.08.2022 року за вих. № 59-3685ВИХ-22 керівник Ізмаїльської окружної прокуратури звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з заявою, згідно якої просив у строк до 09.09.2022 року надати до Ізмаїльської окружної прокуратури інформацію щодо заходів, які будуть вживатися Головним управління Держгеокадастру в Одеській області з метою визнання недійсним договору, який укладено з порушенням вимог чинного законодавства /а.с. 30-31/.

13.10.2022 року за вих. № 10-15-0.63-3145/2-22 ГУ Держгеокадастру в Одеській області направило до Ізмаїльської окружної прокуратури лист, згідно якого повідомило, що станом на даний час у ГУ Держгеокадастру в Одеській області відсутні підстави та відповідні матеріали для вжиття заходів в судовому порядку щодо визнання недійсним вказаного договору /а.с. 32/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. 4. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31 березня 2005 року, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятих 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів (далі Рекомендації), якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

У пункті 7 Рекомендацій передбачено, що ілюстрацією повноважень публічних обвинувачів у системі загального права є визнання або анулювання шлюбів, захист дітей або недієздатних осіб і реєстрацію або припинення діяльності асоціацій та фондів. Іншою групою повноважень публічних обвинувачів є правовий контроль публічної адміністрації та інших юридичних осіб під кутом зору відповідності їх діяльності закону. В цілому, ці повноваження покладені на публічного обвинувача з міркувань публічного інтересу та захисту прав людини і, як правило, здійснюється в суді.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Статтею 324 ЦК України передбачено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Таким чином, з огляду на зазначені законодавчі положення, прокурор може заявити в інтересах держави позов, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча він, цей орган, навпаки, покликаний ці інтереси захищати.

Такий підхід узгоджується з Європейською хартією місцевого самоврядування 1985 року (ратифікована Законом України від 15 липня 1997 року № 452/97-ВР), яка передбачає, що органи місцевого самоврядування при вирішенні відповідної частини публічних (суспільних) справ (public affairs) діють під власну відповідальність в інтересах місцевого населення й у правовій системі держав-учасниць, зокрема у сфері адміністративного контролю за органами самоврядування, має забезпечуватись співмірність (баланс) між заходами контролю та важливістю інтересів, які контролюючий орган має намір захищати (статті 3, 8).

Крім того, з урахуванням статей1, 2, 6, 10 «Про місцеве самоврядування в Україні», орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Конституція України визначає, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України (статті 140 Конституції України).

Відповідно до статті 2 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування територіальної громади є однією з гарантій держави.

Згідно із частиною 1 статті 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські рада є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 142 Конституції України, статті 60 «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів.

Положення статті 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлюють, що територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно.

До повноважень міських рад у галузі земельних відносин згідно зі ст.ст. 12, 83, 122 ЗК України, ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» належить розпорядження землями комунальної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом «суд знає закони» під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19).

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності та дотримання конституційного принципу рівності усіх перед Законом, а отже порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод у даному спорі відсутнє.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2022 року за вих. № 59-5119ВИХ-22 Ізмаїльською окружною прокуратурою на адресу Вилківської міської ради направлено повідомлення про те, що на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Ізмаїльською окружною прокуратурою прийнято рішення про представництво інтересів держави шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Територіальної громади Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Вилківської міської ради, визнання договору оренди недійним, скасування його реєстрації та повернення земельної ділянки /а.с. 47-48/.

01.11.2022 року за вих. № 59-5120ВИХ-22 Ізмаїльською окружною прокуратурою на адресу ГУ Держгеокадастру в Одеській області направлено повідомлення про те, що на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Ізмаїльською окружною прокуратурою прийнято рішення про представництво інтересів держави шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Територіальної громади Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Вилківської міської ради, визнання договору оренди недійним, скасування його реєстрації та повернення земельної ділянки /а.с. 49-51/.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про належний та передбачений законом порядок звернення прокурором з відповідним позовом.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно зі ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно правовими актами.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Згідно ст. 36 Закону України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України (з відповідними змінами), площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст. 122 Земельного кодексу сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіций, емфітевзис) окремими лотами га конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 12 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог ш,одо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Згідно з п. 15 ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ст. 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як встановлено, в ході розгляду справи, на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, діяла норми ст. 36 Земельного кодексу України у редакції, яка не передбачала обмеження розміру земельної ділянки.

Між тим, на момент ухвалення Вилківською міською радою рішення щодо затвердження проекту землеустрою, Законом № 1423-IX від 28.04.2021 року, набрав чинності 27.05.2021 року, були внесені зміни до ст. 36 Закону України, якими передбачено, що площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара.

Таким чином, рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 762 від 03.09.2021 року про передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення для городництва ОСОБА_1 ухвалено з порушенням вимог, передбачених ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про оренду землі», об`єктами оренди с земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За змістом ст. ст. 13, 15, 16 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування). Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України або за результатами аукціону.

Вказані договори оренди складені в письмовій формі, мають усі суттєві умови, як передбачено Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно підпункту в частини 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною.

Оскільки, наявність рішення уповноваженого органу про надання земельної ділянки є обов`язковою передумовою укладення договору оренди землі, що перебуває у державній і комунальній власності, враховуючи, що рішення про передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 , є незаконним і підлягає скасуванню, то, відповідно, і договір оренди землі, в силу вимог ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, також підлягає визнанню недійсними.

Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації, суд приходить до наступного.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Частиною 1 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.11.2020 року у справі №154/883/19.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 299954966 від 16.02.2022 року встановлено, що 18.11.2021 року зареєстровано договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:1435, площею 2, 0000 га, укладений між Вилківською міською радою та ОСОБА_1 , номер запису про інше речове право: 45237294, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 223 /а.с. 55-56/.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що дана позовна вимога є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди землі № 87к від 03.11.2021 року, укладеним між Вилківською міською радою та ОСОБА_1 , яка була визнана судом обґрунтованою та задоволена, суд дійшов висновку про необхідність скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди земельної ділянки № 45237294 від 18.11.2021 з одночасним припиненням права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1435 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 223).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд таким чином вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі,

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжного доручення № 2097 від 28.10.2022 року, при зверненні до суду прокурором було сплачено судовий збір у розмірі 9 924, 00 гривень (а.с. 1), який у зв`язку з повним задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 13, 131-1 Конституції України, ст.ст. 36, 125, 155 ЗК України, ст.ст. 21, 203, 215, 216 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Вилківської міської об`єднаної територіальної громади Ізмаїльського району Одеської області до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору оренди недійсним, скасування його реєстрації та повернення земельної ділянки - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 762 від 03.09.2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років для городництва ОСОБА_1 ».

Визнати недійсним договір оренди землі № 87к щодо земельної ділянки площею 2 га, укладений між Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області () та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 03.11.2021 (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 45237294 щодо об`єкта нерухомого майна № 223).

Застосувати наслідки недійсності договору оренди земельної ділянки від 03.11.2021, а саме: зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути територіальній громаді Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером :01:001:1435 площею 2 га.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки № 45237294 від 18.11.2021 з одночасним припиненням права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1435 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 223).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) та Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (, адреса: вул. Моряків-Десантників, 18, м. Вилкове, Ізмаїльський район, Одеська область) в рівних частках на користь Одеської обласної прокуратури (адреса: вул. Пушкінська, м. Одеса 365026, код отримувача за , рахунок отримувача: UA0000564 банк отримувача, ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача: 820172, код класифікації доходів бюджету 22030101) 9924 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.03.2023 р.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников