Справа № 467/761/21
Провадження № 2/467/5/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

представників позивачів Проніної О.О., Склярського П.М. (у режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою, поданою адвокатським бюро «Ольги Проніної» в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора, треті особи без самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області Костаньян Євген Іванович, державний реєстратор відділу Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Арбузинської селищної ради Миколаївської області Костаньян Євген Іванович

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року адвокатське бюро «Ольги Проніної» в інтересах ОСОБА_6 звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора, третя особа без самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області Костаньян Євген Іванович, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 14.9596 га з кадастровим номером :06:000:0072, розташованої на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. 06 лютого 2017 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 49 років. У порушення п.п. 15, 16 договору земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, використовується відповідачем для городництва без виготовлення землевпорядної документації з огляду на те, що відповідач припинила свою підприємницьку діяльність з 14 вересня 2017 року за власним рішенням і діє як фізична особа. Поскільки товарне сільського господарське виробництво це підприємницька діяльність, а орендар не є суб`єктом підприємництва, тому вона використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням. Земельну ділянку відповідач щорічно засіває восени соняшником, що істотно погіршує стан родючості ґрунту, заходи з охорони землі, передбачені чинним законодавством, орендарем не здійснюються. Відповідач порушує оптимальне співвідношення культур у сівозміні, не сприяє збереженню родючості ґрунтів. Орендар як податковий агент самоусунувся від контролю за підвищенням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, індексації та інфляції, оскільки відмовився від укладання додаткових угод до договору оренди земельної ділянки за пропозиціями позивача від 16 листопада 2020 року, 26 лютого 2021 року, 08 квітня 2021 року. Відповідачем порушено строки виплати орендної плати за 2017 рік та сплачено: 14 жовтня 2017 року 5000 грн., 18 грудня 2017 року 4200 грн., 11 листопада 2018 року 2203 грн. 60 к. Також відповідач ухилився від сплати податків у порушення вимог Податкового кодексу. Посилаючись на викладене, представник позивача прохала достроково розірвати договір оренди, укладений 06 лютого 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , предметом якого є земельна ділянка розміром 14.9596 га з кадастровим номером :06:000:0072, розташованої на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, припинити інше речове право оренду земельної ділянки ОСОБА_5 за договором оренди землі, укладений 06 лютого 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , шляхом скасування рішення державного реєстратора Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області Костаньян Євгена Івановича в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06 лютого 2017 року (індексний номер 33785834) за № 18936516.

Ухвалою судді Кологривої Т.М. від 18 серпня 2021 року після залишення позовної заяви без руху згідно ухвали від 06 серпня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідачем ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, у якому вона заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не зазначено у позовній заяві підстав для дострокового розірвання договору оренди, які були б визначені законом. Позивач безпідставно зазначає, що земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням. Твердження позивача про те, що земельна ділянка використовується для огородництва не підтверджено ніякими доказами. Законом не заборонено фізичним особам укладати договори оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 22 Земельного Кодексу передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачем не надано доказів у підтвердження недотримання екологічної безпеки землекористування та незбереження родючості ґрунтів, недодержання державних стандартів, норм і правил. Якщо орендар є фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, особою, відповідальною за нарахування та сплату (перерахування) податку до бюджету, є платник податку орендодавець (п.п. 170.1.5 п.170.1 ст. 170 Податкового Кодексу). Вона (відповідач) не є підприємцем. Безпідставним є твердження позивача про несвоєчасну та не у повному обсязі сплату орендної плати. Нею сплачено у 2017 році позивачу орендну плату у розмірі 9200 грн. Із суми орендної плати, встановленої у договорі у розмірі 11403 грн. 60 к., було відраховано суму податків, які були перераховані до бюджету, а решта суми була видана позивачу, що підтверджується квитанцією та розпискою. На час виплати орендної плати вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець, тому з орендної плати були зроблені відрахування податків та зборів. Не заперечувала фактів отримання від позивача текстів додаткових угод до договору оренди, на які вона надала свої письмові пропозиції, однак вони не були прийняті позивачем. Заперечувала факт наявності систематичної несплати орендної плати (протягом двох років і більше).

Представником позивача надано відповідь на відзив, у якому викладені тези з змісту позовної заяви.

Відповідачем подано заперечення, яке відповідає змісту відзиву.

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року провадження по справі зупинено у зв`язку з смертю позивача до залучення до участі у справі правонаступника.

Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року витребувано від державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Бойченко В.А. інформацію зі Спадкового реєстру про те чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалою судді від 12 серпня 2022 року відновлено провадження у справі та залучено до участі у справі в якості позивачів правонаступників померлої ОСОБА_6 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 08 листопада 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Арбузинської селищної ради Миколаївської області Костаньяна Євгена Івановича.

У судовому засіданні представники позивачів підтримали заявлені позовні вимоги та прохали суд їх задовольнити.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Зазначений як третя особа без самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області Костаньян Євген Іванович у судове засідання не викликався у зв`язку з ліквідацією Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - державний реєстратор відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Арбузинської селищної ради Костяньян Є.І. в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких вказав, що на момент прийняття ним рішення 09 лютого 2017 року при проведенні державної реєстрації договору оренди між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підстави для відмови у реєстрації були відсутні, просив розглядати справу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_6 на праві власності належала земельна ділянка площею 14.96 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на землю серії ІІІ-МК № 033681.

06 лютого 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_6 передала у строкове платне користування ОСОБА_5 строком на 49 років земельну ділянку загальною площею 14.9593 га з кадастровим номером :06:000:0072.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України щодо підстав дострокового розірвання договору.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

За правилами частини першої статті 93 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Визначення, процедура укладення, вимоги до змісту та порядок припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з вимогами статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, про що свідчить свідоцтво про її смерть, видане 24 вересня 2021 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Спадщину після померлої прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Арбузинської державної нотаріальної контори, де на підставі вказаних заяв була відкрита спадкова справа № 175/2021.

13 серпня 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані Арбузинською державною нотаріальною конторою на частку земельної ділянки, успадкованою ними після смерті ОСОБА_6 .

Отже, до позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як нових власників земельної ділянки, перейшли права та обов`язки орендодавця за вказаним договором.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами у справі).

Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

На вимогу однієї із сторін договір відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на дату укладення спірного договору) передбачено наступні обов`язки орендаря: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на дату ухвалення судового рішення) передбачено наступні обов`язки орендаря: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, водного фонду; у п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору оренди до відповідного податкового органу, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також відповідному територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства; у разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом використовувати водний об`єкт відповідно до вимог водного законодавства України; своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт; виконувати встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки. Орендар земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом зобов`язаний не створювати перешкод у здійсненні права загального водокористування (крім випадків, визначених законом) та у здійсненні спеціального водокористування відповідно до виданих дозволів.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оренду землі» у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Пунктом 34 договору оренди землі від 06 лютого 2017 року визначено, що його дія припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з підстав, визначених законом.

На підставі ст. 24 зазначеного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил. Ці ж обов`язки зазначено у п. 25 укладеного між померлою ОСОБА_6 та відповідачем договору оренди землі.

Пунктом 15 договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для вирощування сільськогосподарських культур. За змістом пункту 16 договору цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Умовами збереження стану об`єкту оренди є використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно договору оренди, дотримання екологічної безпеки землекористування, додержання державних стандартів, норм і правил (пункт 17 договору).

Згідно частини третьої статті 22 ЗК України (у редакції на момент укладення договору) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури. Цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою в установленому законодавством порядку (стаття 1 Закону України «Про землеустрій).

Частиною п`ятою статті 20 ЗК України (у редакції на момент укладення договору) передбачено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 20 Закону України «Про землеустрій» заходи, передбачені затвердженою в установленому порядку документацією із землеустрою, є обов`язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, власниками землі, землекористувачами, у тому числі орендарями.

Тобто, відповідно до змісту договору оренди та даних державного акту на право приватної власності на землю передана в оренду земельна ділянка відноситься до категорії земель - землі сільськогосподарського призначення, виду використання - для товарного виробництва.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Жодного письмового доказу, який свідчив про зміну відповідачем цільового призначення переданої в оренду земельної ділянки, позивачами суду не надано, тому суд вважає доводи позивачів про розірвання з цієї підстави необґрунтованими.

Суд не погоджується з твердженням позивачів про те, що підставою розірвання договору оренди є те, що відповідач припинила свою підприємницьку діяльність з 14 вересня 2017 року і діє на даний час як фізична особа, виходячи з наступного.

Зі змісту укладеного договору оренди землі від 06 лютого 2017 року між померлою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вбачається, що сторонами договору виступають дві фізичні особи.

Відповідно до частини третьої статті 22 ЗК України (у редакції на момент укладення договору) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Тобто, законом на момент укладення договору між сторонами не було передбачено умову для отримання земельної ділянки у користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам (тобто фізичним особам) здійснення підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що частину третю статті 22 ЗК України виключено на підставі Закону № 1423-IX від 28.04.2021. Однак, цим же Законом частину другу статті 93 викладено в наступній редакції: «Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам».

Крім цього, статтею 5 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Тобто, право користування шляхом оренди земельною ділянкою громадянами законодавчо не скасовувалось.

Також позивачами не надано будь-яких доказів на обґрунтування доводів про те, що з боку відповідача мало місце істотне погіршення стану родючості ґрунту, не здійснення орендарем заходів з охорони землі, передбачених чинним законодавством, порушення оптимального співвідношення культур у сівозміні, не сприяння збереженню родючості ґрунтів.

Крім цього, позивачі, заявляючи вимогу про дострокове розірвання договору оренди, вказують і на те, що відповідач жодного разу з 2017 року не замовляла витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, не готувала проекти та не пропонувала підписати додаткові угоди щодо збільшення розміру орендної плати у зв`язку із значним підвищенням НГО, не індексувала та не проводила інфляційні нарахування за договором, стверджуючи про порушення відповідачем пунктів 11, 13 договору оренди. Також вказують, що мало місце прострочення зі сплати орендної плати за 2017 рік, відповідач усунувся від сплати земельного податку.

Пунктом 32 договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Також пункт 10 договору вказує на те, що у разі зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням цих коефіцієнтів в односторонньому порядку Орендарем без укладання додаткової угоди.

За такого, підписання відповідачем додаткових договорів до основного договору, у редакції, запропонованій позивачем, є правом відповідача, а не його обов`язком.

Разом з цим, пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься у строк до 31 грудня кожного року. Пунктом 13 договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни граничних розмірів орендної плати, визначених Податковим кодексом, підвищення цін та тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджується документами; зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки; в інших випадках, передбачених законодавством.

Позивачі у позовній заяві зазначають про те, що нормативна оцінка земельної ділянки склала: у 2017 році 380120 грн., у 2018 році - 380120 грн., у 2019 році 480372 грн., у 2020 році - 480372 грн., у 2021 році - 480372 грн. Зазначені дані підтверджуються письмовими доказами, доданими до позовної заяви.

Суд звертає увагу позивачів на те, що при обчисленні вказаних розмірів нормативних грошових оцінок земельної ділянки враховані коефіцієнти індексацій.

Позивачі у тексті позовної заяви також вказують, що відповідач повинна сплати за оренду земельної ділянки: у 2017 році 11403 грн. 60 к., у 2018 році -11403 грн. 60 к., у 2019 році 14411 грн. 16 к., у 2020 році -14411 грн. 16 к., у 2021 році - 14411 грн. 18 к.

Відповідно до письмових доказів, наданих сторонами, відповідачем сплачено орендну плату: у 2017 році 5000 грн. (14.10.2017 року), 4200 грн. ( 18.12.2017 року); у 2018 році 20000 грн. (17.12.2018 року), у 2019 році - 20000 грн. (01.11.2019 року), у 2020 році - 20000 грн. (07.11.2020 року позивач відмовилась від отримання, 18.02.2021 року направлено повторно). Орендна плата за 2021 рік сплачена обом позивачам у 2022 році у розмірі по 10000 грн. кожному (за поясненнями відповідача).

Тобто, виходячи з розрахунку позивачів, за 2018 2021 роки має місце переплата орендної плати з боку відповідача.

Щодо розміру орендної плати за 2017 рік слід зазначити наступне.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 розділу IV Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ПКУ. Згідно п. 167.1. ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. Окрім цього, доходи, від надання в оренду (суборенду) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю підлягають оподаткуванню військовим збором, ставка якого становить 1,5 % від об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК (пп. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

З урахуванням такого, відповідач, будучи у 2017 році підприємцем, тобто податковим агентом, повинна була сплатити з розміру нарахованої нею орендної плати позивачу податки у загальному розмірі 19.5%.

До того ж, відповідач у судовому засідання наполягала на тому, що саме вона сплачувала земельний податок та військовий збір від імені позивача.

Оскільки нормативна грошова оцінка земельної ділянки склала у 2017 році 380120 грн., то розмір орендної плати (3%) повинен складати 9179 грн. 90 к. (11403 грн. 60 к. 19.5% (податки) у розмірі 2223 грн. 70 к.).

Однак, відповідно до квитанції від 14 жовтня 2017 року та розписки від 18 грудня 2017 року розмір отриманої позивачем орендної плати відповідав 9200 грн.

За такого, заборгованість по орендній платі за 2017 року відповідача перед позивачами відсутня.

Доводи позивачів про те, що відповідач у порушення п. 168.1 Податкового кодексу, сплачуючи орендну плату, не перерахував податки до бюджету, не мають правового значення для вирішення цього спору, оскільки не порушують прав позивачів.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що позивачі не довели суду наявність підстав, передбачених частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» длядострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки.

За відсутності підстав для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки не підлягає задоволенню і позовна вимога щодо скасування рішення державного реєстратора.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви, поданої адвокатським бюро «Ольги Проніної» в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора, треті особи без самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області Костаньян Євген Іванович, державний реєстратор відділу Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Арбузинської селищної ради Миколаївської області Костаньян Євген Іванович відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 03 березня 2023 року.

Суддя Т.М.Кологрива