Головуючий у І інстанції Червонописький В.С.
Провадження №22-ц/824/2417/2023 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в особі її законного представника ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_6 , Орган опіки та піклування Баришівської селищної ради Київської області та ОСОБА_1 , про визнання договорів недійсними та визнання права власності у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з вищевказаним позовом та просили про його задоволення, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх син ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Заповіту померлий за життя не залишив; позивачі, як спадкоємці за законом першої черги, у встановлений законом шестимісячний строк подали приватному нотаріусу Баришівського районного нотаріального округу Поздняковій Н.М. заяви про прийняття спадщини, у зв`язку із чим була заведена спадкова справа №7/2017.

Крім позивачів, спадкоємцями за законом першої черги є також дружина померлого - ОСОБА_4 та дочка померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачі по справі.

Спадкове майно складається з: 1/2 квартири АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0024 га, кадастровий номер: :01:079:0053, що розташована за адресою: АДРЕСА_7; земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_15, площею 0,0024 га, кадастровий номер: :01:079:0052, що розташована за адресою: АДРЕСА_7; земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_16, площею 0,0024 га, кадастровий номер: :01:079:0054, що розташована за адресою: АДРЕСА_7; земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_17, площею 0,0024 га, кадастровий номер: :01:079:0055, що розташована за адресою: АДРЕСА_7; земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_18, площею 0,0046 га, кадастровий номер: :01:079:0056, що розташована за адресою: АДРЕСА_7; земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_19, площею 0,0023 га, кадастровий номер: :01:079:0057, що розташована за адресою: АДРЕСА_7; земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_20, площею 0,0047 га, кадастровий номер: :01:079:0058, що розташована за адресою: АДРЕСА_7; земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_21, площею 0,0232 га, кадастровий номер: :01:079:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_7; нежитлового приміщення 67 (шістдесят сім) по вулиці Центральна (колишня вулиця Жовтнева), будинок 55 (п`ятдесят п`ять) смт. Баришівка, Київська область ; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розміром (площею) 0,0715 га, кадастровий номер: :01:167:0260, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; автомобіля Маzda3, седан, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_8 , 1999 року випуску; автомобіль Suzuki SХ4, державний номерний знак НОМЕР_9 .

16.04.2020 року позивачі звернулись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, на що 05.05.2020 року отримали відповідь, що ними не надано оригіналів правовстановлюючих документів, що унеможливлює отримання ними свідоцтва про право на спадщину. При цьому, нотаріус повідомила, що за матеріалами спадкової справи оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у ОСОБА_4 (відповідача), яка на неодноразові письмові звернення щодо їх надання не відповідає, порушуючи таким чином права всіх спадкоємців.

Крім того, від нотаріуса позивачам стало відомо, що частину майна, придбаного за спільні кошти в шлюбі із спадкодавцем ОСОБА_7 , оформленого на дружину ОСОБА_4 , відповідача по справі, остання відчужила, чим порушила права позивачів, як спадкоємців, що прийняли спадщину.

Таким майном, зокрема, є:

- комплекс комерційних приміщень (група приміщень № 754 зазначені літера А), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 (відчужений згідно договору купівлі-продажу від 17.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Зубар Наталією Володимирівною).

- квартира АДРЕСА_6 (відчужена згідно договору дарування (дарувальник - ОСОБА_4 , обдарований - ОСОБА_1 ) від 07.06.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Зубар Наталією Володимирівною, яка в подальшому була відчужена згідно договору дарування (дарувальник - ОСОБА_1 , обдарований - ОСОБА_5 ) від 07.06.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Зубар Наталією Володимирівною.

З метою захисту своїх спадкових прав на майно померлого сина, набутих у встановленому законом порядку, позивачі просили суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення в групі приміщень № 754 (літера А), що знаходяться за адресою АДРЕСА_5 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубар Н.В. 17.05.2017 року;

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_6 , укладений між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованим ОСОБА_1 від 07.06.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Зубар Наталією Володимирівною;

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_6 , укладений між дарувальником ОСОБА_1 та обдарованою ОСОБА_5 від 07.06.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Зубар Наталією Володимирівною;

-визначити 1/2 частку померлого ОСОБА_7 у праві спільної сумісної власності на нежилі приміщення в групі приміщень АДРЕСА_8 ; на квартиру АДРЕСА_6 , та на автомобіль Suzuki SX4 державний номерний знак НОМЕР_9 ;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_7 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_7 .

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_6 , відчужена договором дарування (дарувальник - ОСОБА_4 , обдарований - ОСОБА_1 ) від 07.06.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Зубар Наталією Володимирівною.

Визнано недійсним договір дарування (дарувальник - ОСОБА_1 , обдарований - ОСОБА_5 ) від 07.06.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Зубар Наталією Володимирівною.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/8 спадкового майна, що складається з:

- приміщення в групі приміщень АДРЕСА_8 ;

- квартиру АДРЕСА_6 ;

- автомобіль Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_9 ;

- 1/2 (однієї другої) квартири АДРЕСА_1 ;

- квартира АДРЕСА_2 ;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0024 га, кадастровий номер: :01:079:0053, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_15, площею 0,0024 га, кадастровий номер: :01:079:0052, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_16, площею 0,0024 га, кадастровий номер: :01:079:0054, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_17, площею 0,0024 га, кадастровий номер: 3220255І01:01:079:0055, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_18, площею 0,0046 га, кадастровий номер: :01:079:0056, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_19, площею 0,0023 га, кадастровий номер: :01:079:0057, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_20, площею 0,0047 га, кадастровий номер: :01:079:0058, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_21, площею 0,0232 га, кадастровий номер: :01:079:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- нежитлове приміщення АДРЕСА_9 ;

- квартира АДРЕСА_2 ;

- земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розміром (площею) 0,0715 га, кадастровий номер: :01:167:0260, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

- автомобіль Маzda 3, седан, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_8 , номер кузова НОМЕР_10 ,1999 року випуску.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 спадкового майна, що складається з:

- приміщення в групі приміщень НОМЕР_22, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- квартиру АДРЕСА_6 ;

- автомобіль Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_9 ;

- 1/2 (однієї другої) квартири АДРЕСА_1 ;

- квартира АДРЕСА_2 ;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0024 га, кадастровий номер: :01:079:0053, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_15, площею 0,0024 га, кадастровий номер: :01:079:0052, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_16, площею 0,0024 га, кадастровий номер: :01:079:0054, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_17, площею 0,0024 га, кадастровий номер: :01:079:0055, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_18, площею 0,0046 га, кадастровий номер: :01:079:0056, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_19, площею 0,0023 га, кадастровий номер: :01:079:0057, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_20, площею 0,0047 га, кадастровий номер: :01:079:0058, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, ділянка НОМЕР_21, площею 0,0232 га, кадастровий номер: :01:079:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- нежитлове приміщення АДРЕСА_9 ;

- квартира АДРЕСА_2 ;

- земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розміром (площею) 0,0715 га, кадастровий номер: :01:167:0260, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

- автомобіль Маzda 3, седан, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_8 , номер кузова НОМЕР_10 , 1999 року випуску.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, третя особа ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та постановити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обгрунтовуючи скаргу, третя особа ОСОБА_1 посилається на те, що судове засідання, на якому було ухвалене оскаржуване рішення, було проведене без його участі, без участі його представника, без відповідачів та їх представників, без третіх осіб, і навіть без позивачів та їх представників. При цьому, третю особу суд взагалі ні разу не викликав у судові засідання, він не отримував жодного виклику до суду, не знав про засідання та не брав у них участі. Такі дії суду порушують ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у якій закріплено, що кожен має право на справедливий і всебічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим Законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Оскаржуваним рішенням суд незаконно та неправомірно визнав за позивачами право власності по 1/8 за кожним, на його майно та майно його онуки ОСОБА_5 , яке складається з: приміщень в групі приміщень НОМЕР_22, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , яке було придбане ОСОБА_4 за родинні кошти, а не за кошти, набуті нею в шлюбі з померлим ОСОБА_7 .

Вищевказане приміщення в подальшому було подароване ОСОБА_4 батьку ОСОБА_1 на законних підставах згідно договору дарування, який, до речі, не визнаний судом недійсним та є чинним, відтак визнання судом за позивачами права власності на частину даного нежитлового приміщення порушує як вимоги закону, так і права третьої особи, як його законного власника.

Незаконним є і рішення суду в частині визнання недійсними договорів дарування квартири АДРЕСА_6 , згідно яких квартира була подарована ОСОБА_4 ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 була подарована ОСОБА_5 .

Зокрема, дана квартира не відноситься до спадкового майна, оскільки була придбана за особисті кошти ОСОБА_4 , подаровані їй з нагоди її одруження батьками та близькими родичами, а не за кошти, придбані у шлюбі. Тому ОСОБА_4 мала право на особистий розсуд розпоряджатися даною квартирою. Рішенням у цій частині суд незаконно позбавив малолітню дитину, сироту ОСОБА_5 одноосібної власності на квартиру, скасувавши договір дарування їй цієї квартири та визнавши право власності на 1/8 її частину за кожним із позивачів.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представник позивачів - адвокат Семиполець В.В. в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив та просив рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Інші учасники процесу, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.11.2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_11 від 15.03.2017 (том 1, а.с.136).

У шлюбі народилась дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_12 від 05.02.2010 (том 1, а.с.138).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_13 від 17.05.2017 року (том 1, а.с.15).

Також встановлено, що 17.05.2017 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_1 Договір дарування нежилих приміщень, відповідно до якого передала безоплатно та безумовно у власність ОСОБА_1 нежилі приміщення АДРЕСА_10 (том 1, а.с.84).

17.05.2017 року позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті їх сина ОСОБА_7 (том 1, а.с.123). Факт родинних відносин між позивачами та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серія НОМЕР_14 від 20.02.1982 року (том 1, а.с.129).

За життя спадкодавець ОСОБА_7 не склав заповідального розпорядження на випадок своєї смерті.

Встановлено також, що 09.06.2017 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_1 договір дарування квартири, відповідно до якого передала безоплатно та безумовно у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_6 (том 1, а.с.85).

В цей же день, 09.06.2017 року, ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_5 , від імені якої діє ОСОБА_4 , договір дарування квартири, відповідно до якого передав безоплатно та безумовно у власність ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_6 (том 1, а.с.86).

14.07.2017 року ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини від свого імені та від імені малолітньої дочки ОСОБА_5 (том 1, а.с.132-133). При цьому, нотаріусом у письмовій формі було зафіксовано, що у ОСОБА_4 наявні оригінали документів, необхідних для отримання свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя.

06.04.2020 року приватним нотаріусом Поздняковою Надією Миколаївною було направлено повідомлення про надання оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, які є необхідними для видачі свідоцтв про право на спадщину (том 1, а.с.144 зворот).

16.04.2020 року приватним нотаріусом Поздняковою Надією Миколаївною видано позивачам письмову відмову про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємці не надали правовстановлюючі документи на спадкове майно (том 1, а.с.152).

В матеріалах спадкової справи міститься повідомлення за вх №118/02-14 від 12.05.2020 року від відповідача ОСОБА_4 , яким вона повідомляє про те, що надасть оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно після закінчення всіх карантинних обмежень. Також, документи на квартиру АДРЕСА_2 , будуть надані нотаріусу відповідачем після отримання рішення суду про визнання 1/2 частини на квартиру, яка була придбана у шлюбі (том 1, а.с.155).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності вимог позивачів про визнання за ними права власності на частину спадкового майна після смерті їхнього сина, та наявності підстав для визнання недійсними договорів дарування квартири АДРЕСА_6 , укладених 09 червня 2017 року, як таких, що порушують їхні спадкові права.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Згідно з підпунктом 4.21 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом, нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи.

Отже, потрібно розрізняти ситуації, коли майно, зареєстроване за одним із подружжя на праві власності, є об`єктом права спільної сумісної власності, та коли таке майно, є особистою власністю одного із подружжя.

Після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини.

Отже, той з подружжя, хто є живим, реалізуючи свої права як спадкоємець, має право подати заяву про прийняття спадщини (чи відмови у її прийнятті), а також заяву про видачу свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між спадкодавцем ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено 10.11.2007 року.

Зі змісту Договору дарування квартири АДРЕСА_6 , від 09.06.2017 року встановлено, що ОСОБА_4 придбала вказану квартиру у власність на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2011 року.

Зі змісту Договору дарування нежилих приміщень від 17.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_4 придбала нежилі приміщення у власність на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2015 року.

Отже, вищевказане майно було придбано відповідачем під час перебування у шлюбі зі спадкодавцем ОСОБА_7 .

Відтак, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_4 не надала доказів на підтвердження набуття спірного нерухомого майна за її особисті кошти, законним та обґрунтованим є висновок суду про те, що вищевказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю спадкодавця ОСОБА_7 та відповідача ОСОБА_4 .

Оскільки спірне нерухоме майно належало подружжю на праві спільної сумісної власності у рівних частках, то після смерті спадкодавця ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 1/2 частину спірної квартири, нежилих приміщень та іншого зазначеного у позові майна, як нерухомого, так і рухомого.

Судом встановлено, що позивачі у встановлений законом строк звернулись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, відтак правильним є висновок суду про те, що вони, як спадкоємці першої черги після смерті сина ОСОБА_7 , набули в порядку спадкування за законом право власності на 1/8 частину спадкового майна, що залишилось після смерті сина ОСОБА_7 , кожен, в тому числі і на відчужені ОСОБА_4 приміщення в групі приміщень НОМЕР_22, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 , та квартиру АДРЕСА_6 .

Разом з тим, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність у позивачів спадкових прав на квартиру АДРЕСА_6 , суд першої інстанції ухвалив неправильне рішення в частині визнання недійсними договорів дарування даної квартири, укладених 09 червня 2017 року, оскільки не звернув належної уваги на наступні обставини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Частиною першою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти в задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Заявивши суду позовну вимогу про визнання недійсними договорів дарування квартири АДРЕСА_6 , укладених 09.06.2017 року, згідно яких квартира була подарована ОСОБА_4 , як дарувальником, ОСОБА_1 , як обдарованому, після чого ОСОБА_1 , як дарувальником, була подарована ОСОБА_5 , як обдарованій, позивачі зазначили відповідачами лише ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , натомість ОСОБА_1 зазначили третьою особою. Разом з тим, дана обставина унеможливлює визнання недійсними обох вищевказаних договорів, оскільки ОСОБА_1 є стороною кожного з них, і має бути відповідачем за вимогами про визнання цих договорів недійсними.

На вищенаведені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про визнання недійсними укладених 09.06.2017 року договорів дарування квартири АДРЕСА_6 .

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивачів про визнання недійсними договорів дарування квартири АДРЕСА_6 , рішення суду в частині визнання за позивачами в порядку спадкування за законом права власності на 1/8 частину даної квартири є таким, що порушує вимоги закону та права її законного власника ОСОБА_5 , яка володіє квартирою на відповідній правовій підставі - на підставі чинного договору дарування квартири, укладеного на її користь 09.06.2017 року ОСОБА_1 , як дарувальником.

Помилковим також є і рішення суду в частині визнання за позивачами права власності на 1/8 частину приміщення в групі приміщень НОМЕР_22, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 , виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що власником вищевказаного приміщення на підставі договору дарування від 17.05.2017 року є третя особа ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржуване рішення, відмовив у задоволенні вимоги позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 17.05.2017 року недійсним, і рішення суду у цій частині не було оскаржене позивачами, отже не є предметом апеляційного перегляду.

Таким чином, суд першої інстанції, з порушенням вимог закону, без скасування правової підстави набуття ОСОБА_1 права власності на приміщення в групі приміщень НОМЕР_22, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 , визнав на частину цього об`єкту нерухомого майна право власності за позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (по 1/8 частині за кожним), що є безумовним порушенням прав ОСОБА_1 , як законного власника приміщення, який володіє ним на відповідній правовій підставі, що є чинною та ніким не скасованою. Отже, в цій частині рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права та є незаконним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Враховуючи межі заявлених позовних вимог і визначений позивачами склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними укладених 09.06.2017 року договорів дарування квартири АДРЕСА_6 , оскільки ці вимоги розглянуті судом без залучення всіх відповідачів, які за цими вимогами відповідають перед позивачами. При цьому, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити ці вимоги по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено залучення відповідача і можливості зміни позовних вимог на стадії апеляційного розгляду. З урахуванням наведеного, рішення в частині визнання недійсними договорів дарування квартири підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині рішення про відмову у задоволенні цих вимог. Також підлягає скасуванню і рішення в частині визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 по 1/8 частині нежилих приміщень АДРЕСА_11 , та по 1/8 частині квартири АДРЕСА_6 з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог, оскільки, задовольняючи їх, суд допустив порушення норм матеріального права.В іншій частині рішення Баришівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року підлягає залишенню без змін, як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року - скасувати в частині: визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_6 , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 09 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубар Н.В. за реєстровим №377; визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_6 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 09 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубар Н.В. за реєстровим № 383; визнання за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 по 1/8 частині нежилих приміщень АДРЕСА_11 , та по 1/8 частині квартири АДРЕСА_6 .

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовити.

В іншій частині рішення Баришівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: