Справа № 487/661/22
Провадження № 2/487/614/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03.03.2023 року місто Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Товарна-універсальна біржа «Клондайк», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Товарна-універсальна біржа «Клондайк» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.09.2022 відкрите провадження у справі.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.12.2022 справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 не з`явились, відзив на позов або заяву про розгляд справи за їхньої відсутністю не надали, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Третя особа Товарна-універсальна біржа «Клондайк» про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, її представник до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилися, відзив на позов не подали та представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 23.01.2021 року, ОСОБА_2 , які діяла від свого імені та від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 купив у власність квартиру АДРЕСА_1 , яка має 80,5 кв. метрів загальної площі, в тому числі 49,1 кв. метрів житлової площі, складається з чотирьох житлових кімнат.

Вказаний договір купівлі-продажу від 23.01.2001р. зареєстрований товарною універсальною біржею «Клондайк» в журналі реєстрації біржових угод за реєстровим № 196.

26.01.2001 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану квартиру в реєстраційній книзі №91 за реєстраційним номером 16197.

Після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали.

Зокрема, згідно п.5 зазначеного договору, відповідачі виписалися, виселилися зі вказаної квартири та звільнили її від усього належного їм майна.

Відповідно ОСОБА_1 разом з членами його родини прописалися, вселилися у цю квартиру, та постійно в ній проживають.

Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 23.01.2001 року, технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 , відомостями з паспорта про реєстрацію ОСОБА_1 у зазначеній квартирі, відомостями з належного ОСОБА_1 паспорта та витягом територіальної громади міста Миколаєва віт 19.01.2022 про реєстрацію ОСОБА_1 та про зареєстрованих осіб у зазначеній квартирі.

Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 298606284 від 09.02.2022 р., право власності на значену квартиру на теперішній час ні за ким не зареєстровано.

В даний час ОСОБА_1 стало відомо, що він не зможе розпорядитися квартирою на власний розсуд, оскільки державними та іншими органами біржові угоди вже не визнаються дійсними угодами за фактом втрати чинності ЗУ «Про товарну біржу».

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 227 цього Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено, що, беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно з ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) тягне недійсність договору, таким чином, зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу від 23.01.2001 року, який був укладений та зареєстрований на Товарно-універсальній біржі «Клондайк» за номером 196 та зареєстрований 26.01.2001 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі №91 за реєстраційним номером 16197 у відповідності до якого ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_4 на підставі доручення, посвідченого 15.01.20001 року ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу №54, Веселовський Вадим Вікторович, ОСОБА_4 , яка діє зі згоди своєї матері ОСОБА_2 продали, а ОСОБА_1 купив цілу квартиру АДРЕСА_1 , та має 80,50 кв. метрів загальної площі, в тому числі 49,10 кв. метрів житлової площі, складається з чотирьох житлових кімнат.

Таким чином, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 89, 263-265, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 23.01.2001 року, який був укладений та зареєстрований на Товарно-універсальній біржі «Клондайк» за номером 196 та зареєстрований 26.01.2001 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі №91 за реєстраційним номером 16197 у відповідності до якого ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_4 на підставі доручення, посвідченого 15.01.20001 року ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу №54, Веселовський Вадим Вікторович, ОСОБА_4 , яка діє зі згоди своєї матері ОСОБА_2 продали, а ОСОБА_1 купив цілу квартиру АДРЕСА_1 , та має 80,50 кв. метрів загальної площі, в тому числі 49,10 кв. метрів житлової площі, складається з чотирьох житлових кімнат..

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його складання та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП відсутній.

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній.

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП відсутній.

Третя особа: Товарно-універсальна біржа «Клондайк», адреса: місто Миколаїв, вулиця Адміральська, будинок №35.

Суддя А.О. Темнікова