Справа № 459/1490/21
Провадження № 2/459/693/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

27 лютого 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Савіцької Б.Б.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Богдана П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді за правилами загального позовного провадження заяву відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Державної митної служби України в особі Львівської митниці до ОСОБА_2 про стягнення витрат понесених за зберігання транспортного засобу на складі митного органу,

В С Т А Н О В И В :

13.02.2023 судом ухвалено рішення та відмовлено у задоволенні позову.

17.02.2023 на адресу суду надійшла заява відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, у якій він просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 38 400грн.

Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

27.02.2023 представник позивача через електронну пошту подав до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування клопотання зазначив, що зазначені вимоги відповідача, є не обґрунтованими, не співмірними та істотно завищеними. Також зазначив, що відповідачем не вказано дати судових засідань та їх тривалість, а також кількість затраченого часу. При цьому зазначив, що вимоги про відшкодування витрат за надання правової допомоги, зокрема складання апеляційної скарги на відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви та складання касаційної скарги щодо зустрічного позову; складення заяви про недовіру судді - 2 год. часу=1600грн; складення заяви від 27.08.2021- 1год. часу=800грн; складення заяви від 27.05.2022- 1год. 30 хв. +1200грн; складення заяви про закриття провадження від 30.09.2021р.-1годчасу=800грн.; складення заяви про залучення 3-ої особи від 13.11.2022року 30 хв.= 400грн.; складення заяви від 18.07.2022- 1 година часу=800грн.; складення заяви з процесуальних питань від 28.01.202- 1год. 30хв.часу=1200грн.; складення заяви про застосування строків позовної давності 30хв.=400грн. не підлягають до задоволення, оскільки вказані процесуальні документи були скеровані до суду без попереднього скерування позивачу та не мали вплив на розгляд справи по суті, або були не задоволенні судом у зв`язку з їх необґрунтованістю. Також просив відмовити у стягненні витрат за складання зустрічного позову 3год. часу=2400грн. Оскільки, судом було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Щодо наданих послуг, а саме: підготовка адвоката до судового розгляду вивчення заявленого митницею позову та доданих до нього доказів - 2години; складення об`ємного на 11 аркушах протягом 5-ти годин відзиву (5годин*800=4000грн.); складення адвокатського запиту від 28.09.2021року - 1 година 30 хвилин=1200грн., то такі просив зменшити з наступних підстав. Форма адвокатського запиту не відповідала вимогам ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» була зведена до вимог тлумаченням законодавства та запитань на знання митного законодавства. Вказав, що відповідач штучно розділив дію «написання відзиву» на дві дії: ознайомлення з матеріалами справи та написання відзиву; вивчення відповіді на відзив 1 год. 30хв. (1год.8*800грн=800грн.); складення заперечення на відповідь позивача по відзиву 3 години часу=2400грн. Зазначає, що в написанні даного заперечення не було необхідності. Складанні заяви про витребування доказів 1 година часу-800грн., не передувало звернення до митного органу про отримання доказів. Докази були витребуванні на підставі ухвали суду для з`ясування всіх обставин справ та не у обсягах, які були зазначені у заяві. Просить зменшити розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в зв`язку із їх завищеною вартістю та не співмірністю із складністю справи.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заяву відповідача частково заперечив з наведених підстав у поданому ним запереченні. З огляду на вказане, заяву відповідача просив частково задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з підстав вказаних у ній.

Заслухавши пояснення представників учасників по справі, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.02.2023 в задовленні позову Державної митної служби України в особі Львівської митниці до ОСОБА_2 про стягнення витрат понесених за зберігання транспортного засобу на складі митного органу - відмовлено.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В судовому засіданні 13.02.2023 відповідачем подано заяву, що після ухвалення рішення по суті позовних вимог, ним буде подана відповідна заява про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

17.02.2023 на адресу суду надійшла заява відповідача про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути з позивача у користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 38 400грн грн.

Розмір таких витрат підтверджується такими документами: 1) договором про надання правової допомоги від 27.08.2021 за № 5/21сц; 2) актом розрахунку виконаних робіт від 15.02.2023 № 5/21сц.

Як вбачається з акту розрахунку виконаних робіт, в межах надання правової допомоги представником ОСОБА_3 були виконані наступні роби (надані послуги), а саме: подання відзиву на позовну заяву; подання заперечення на відповідь на відзив позивача; подання зустрічного позову; подання заяви про застосування строків позовної давності; подання заяви про витребування доказів; подання заяви про закриття провадження у справі; подання заяви про залучення 3-ої особи; подання апеляційної скарги на відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви; подання касаційної скарги щодо зустрічного позову; подання заяви про відвід судді; подання інших заяв, а також представлення інтересів ОСОБА_2 в судових засіданнях.

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц виділив такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року по справі № 9901/350/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, що узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року по справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах Верховного Суду від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, від 26 травня 2020 року по справі № 908/299/18 та від 08 червня 2021 року по справі № 550/936/18, від 07 липня 2021 року по справі № 910/12876/19.

У постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Однак, перевіривши зміст наведених документів, враховуючи клопотання представника позивача щодо зменшення витрат професійну правничу допомогу, суд зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 38400 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг) та є істотно завищені.

В постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року по справі № 211/3113/16-ц та від 06 листопада 2020 року по справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За таких обставин, заявлена відповідачем ОСОБА_2 сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є суттєво завищеною, а тому підлягає зменшенню. Відтак з позивача у користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню кошти у розмірі 10 000,00 грн., що є співмірною сумою витрат на правничу допомогу у розгляді даної справи.

Враховуючи викладене, заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Державної митної служби України в особі Львівської митниці у користь ОСОБА_2 10 000 (десять тисяч) грн. 00коп. витрат на правничу допомогу.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02 березня 2023 року.

Суддя: Н. Я. Отчак