Справа № 162/704/22
Провадження № 2/162/32/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 13.12.2022 року звернулася до Любешівського районного суду Волинської області із вказаним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що з 17.07.2009 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому нею також подана заява до суду про розірвання шлюбу, проживають окремо. Протягом останніх чотирьох місяців відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не бере та відмовляється надати матеріальну допомогу в добровільному порядку. На даний час позивач офіційно не працює, тому не в змозі самостійно забезпечити належні умови для проживання дітей.

У зв`язку з вищевказаним, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді від 05.01.2023 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник відповідача адвокат Сацик Т.Т. 16.01.2023 року подала до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що відповідач не погоджується з позовом в частині визначення розміру аліментів з таких підстав. Відповідно до наказу №2 від 12.03.2022 року солдат ОСОБА_2 прибув по мобілізації на особливий період на військову службу за призовом під час мобілізації та з 12.03.2022 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Крім цього, відповідач, будучи єдиною працездатною особою в сім`ї, фактично утримує своїх непрацездатних батьків-пенсіонерів, при цьому батько відповідача ОСОБА_5 має інвалідність ІІ групи інвалід війни. Також, під час перебування на військовій службі в зоні бойових дій в м. Лисичанськ ОСОБА_2 19.06.2022 року отримав мінно-вибухове поранення, закриту черепно-мозкову травму та травму шиї. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 22.07.2022 року у відповідача діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, закриту травму грудної клітки, консолідовані переломи ребер зліва, закритий перелом задньої стінки вертлюголової впадини. Пересувається на милицях. З виписки медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 вбачається, що останній перебував на лікуванні у КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» з 15 до 25 листопада 2022 року. На підставі вказаного, просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Стягнути судові витрати, які понесе відповідач, з позивача.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач подала до суду заяву про зменшення позовних вимог з 1/3 на 1/5 частки усіх доходів (заробітку) ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей, розгляд справи просить проводити без її участі.

Представник відповідача подала до суду заяву про визнання позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку відповідача. Просить витрати на професійну правничу допомогу не стягувати з позивача та розгляд справи проводити без її участі.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд дійшов такого висновку.

Положеннями ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі вказаних норм, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

На підставі копії свідоцтв про народження ОСОБА_3 (серії НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (серії НОМЕР_2 ) судом встановлено, що батьком останніх є відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до долученої до матеріалів справи довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1751 від 08.12.2022 року, виданої старостою Великоглушанського старостинського округу, неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 .

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст.141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачем.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатньості заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, на підставі поданих позивачем та представником відповідача заяв, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Вказаний розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання.

У зв`язку з задоволенням позову та беручи до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на підставі ч.1 ст. 141, ч.1 ст.142 ЦПК України з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Керуючись ст. 4, 10, 19, 81, 274-279, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, 13.12.2022 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Представник відповідача: адвокат Сацик Тетяна Терентіївна (вул. Свободи, 12, смт Любешів Камінь-Каширського району Волинської області).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ