УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року

м. Київ

справа № 185/9097/21

провадження № 61-236ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року та ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про повернення протиправно стягнутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про повернення протиправно стягнутих коштів.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалою від 09 листопада 2021 року цивільну справу № 185/9097/21 передав за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, проте, ухвалою від 06 квітня 2022 року Дніпровський апеляційний суд у відкритті апеляційного провадження відмовив.

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська ухвалою від 24 травня 2022 року відмовив у відкритті провадження у справі.

30 грудня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу у вищевказаній справі.

Верховний Суд ухвалою від 24 січня 2023 року касаційну скаргу залишив без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме для надання належним чином оформленої касаційної скарги, в якій заявнику слід було уточнити, зокрема те, які судові рішення та у якій справі заявник мав намір оскаржувати, оскільки судові рішення у первісно поданій касаційній скарзі стосувалися цивільних справ з різним Єдиним унікальним номером справи.

У лютому 2023 року до суду надійшла нова редакція касаційної скарги, в якій заявник уточнив, що оскаржує в касаційному порядку ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року та ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2022 року у справі № 185/9097/21.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року та ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2022 року слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог частини першої статті 353 ЦПК України право на апеляційне оскарження окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду передбачене пунктом 9 частини першої статті 353 ЦПК України. Проте, пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України право на касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду після її перегляду в апеляційному порядку, процесуальним законом не передбачено.

Право на апеляційне оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження у справі окремо від рішення суду передбачено пунктом 7 частини першої статті 353 ЦПК України. Положеннями пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України право на касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі передбачено після перегляду такої ухвали апеляційним судом. За результатами перегляду судового рішення в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції в порядку виконання вимог частини першої статті 381 ЦПК України не приймав постанову, що підтверджується інформацією, отриманою з Єдиного державного реєстру судових рішень, а отже в контексті вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України на даному етапі вказана ухвала місцевого суду не підлягає касаційному оскарженню.

Положеннями пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року та ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2022 року слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, питання про прийняття касаційної скарги до розгляду належить вирішувати в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року.

Заявником не усунуто недоліки касаційної скарги в цій частині у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскаржувана ухвала суду прийнята 06 квітня 2022 року. Останній день строку на касаційне оскарження припав на 06 травня 2022 року. Касаційну скаргу подано 30 грудня 2022 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, суд касаційної інстанції зазначив, що заявнику, уточнивши судові рішення, які він має намір оскаржувати, у разі пропуску строку на касаційне оскарження слід подати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами, а також сплатити у передбаченому законом розмірі судовий збір.

ОСОБА_1 надав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якої зазначив, що з 2016 року оскаржує дії Західно-Донбаської податкової інспекції, яка двічі стягнула з його доходів податок. В зв`язку з цим позивач був змушений звертатися до суду за захистом порушеного права шляхом повернення стягнутих коштів. На підставі наведеного, а також норм права стосовно спорів щодо стягнення заробітної плати, заявник просить суд поновити строк на касаційне оскарження.

Проте, вказані причини суд не визнає поважними, оскільки заявником не обґрунтовано належним чином обставини, в зв`язку з якими він був позбавлений можливості звернутися до суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року у передбачений законом строк до 06 травня 2022 року включно, та не надано на підтвердження цих обставин відповідних доказів. Враховуючи вищенаведене, суд позбавлений можливості перевірити обставини, які можуть бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Крім того, заявником не сплачений судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду.

В уточненій касаційній скарзі заявник порушує питання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на довідку про відсутність інших доходів.

Вивчивши заявлене клопотання, суд дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Посилаючись як на підставу для звільнення від сплати судового збору, заявнику слід надати докази щодо його доходів за попередній календарний рік.

Водночас, додані до уточненої касаційної скарги відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 28068 від 27 січня 2021 року відображають доходи заявника за перший, другий та третій квартали 2020 року, а доказів про доходи за 2021 календарний рік заявником не надано.

За таких обставин у задоволенні клопотання слід відмовити.

За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З метою недопущення надмірного формалізму та порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків, а саме: для надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням інших підстав для поновлення строку з відповідними доказами, а також доказів сплати судового збору або доказів на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору.

Роз`яснити заявнику, що у разі невиконання вищевказаних вимог настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року та ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про повернення протиправно стягнутих коштів.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги в частині оскарження ухвалиДніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров