КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року

м. Київ

справа №753/12916/15-ц

провадження №22-ц/824/3184/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Універсал Банк»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача акціонерного товариства «Універсал Банк» - Приходько Людмили Аркадіївни

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року у складі судді Трусової Т.О.

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року представник ПАТ «Універсал Банк» - Нарапович О.Д. звернулася в суд з позовом до ТОВ «Орізон», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням заяви про збільшення (розміру) позовних вимог, просила стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 21 серпня 2015 року у загальному розмірі 862 188,59 дол. США, з яких: заборгованість по кредиту - 781 812,34 дол. США; відсотки - 78 246,22 дол. США; підвищені відсотки - 2 130,03 дол. США.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до умов генерального договору про надання кредитних послуг від 26 грудня 2007 року №BL742 та додаткової угоди №BL742-К/1 ВАТ «Універсал Банк» надав ТОВ «Орізон» кредит в сумі 900 000 дол. США строком на 240 місяців зі сплатою 12% річних.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим договором між банком з одного боку та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з іншого були укладені договори поруки, згідно умов яких поручителі зобов`язались солідарно з позичальником відповідати перед банком за невиконання кредитних зобов`язань.

Посилалася на те, що позичальник порушив зобов`язання щодо сплати процентів, у зв`язку з чим у нього виник обов`язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а поручителі мали відповідати перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу та процентів.

На підставі викладеного, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 березня 2021 року, провадження у справі в частині вимог до ТОВ «Орізон» закрито з тієї підстави, що вимоги АТ «Універсал Банк» до ТОВ «Орізон» були предметом судового розгляду у господарському судочинстві та по ним прийняте рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 12 грудня 2022 року представник позивача АТ «Універсал Банк» - Приходько Л.А. звернулася до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості у повному обсязі.

Вважає оскаржуване рішення таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та з невірним застосуванням норм матеріального права, а його ухвалення призвело до грубого порушення законних прав та інтересів позивача.

Зазначає, що сторони передбачили умовами генерального договору та договорів поруки можливість зміни розміру процентної ставки.

Зауважує, що поручителі, підписуючи договори поруки, надали свою згоду на зміни умов основного договору, а отже надали свою згоду на підвищення їх відповідальності, а тому в даному випадку умова договору про право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом стала результатом домовленості сторін.

Наголошує на тому, що до даних правовідносин застосовується частина перша статті 559 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», згідно з якою: «Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання», оскільки станом на дату набрання чинності вищевказаним законом зобов`язання поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжували існувати.

10 лютого 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Уважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 05 грудня 2017 року у справі №910/2983/16, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08 липня 2020 року, чітко встановлено факт зміни обсягу зобов`язань відповідачів у справі, а постановою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №910/10281/20 встановлено, що така зміна відбулась без погодження одного із поручителів (відповідачів) у справі, що є беззаперечною підставою для припинення поруки, що виникла згідно договорів поруки, укладених між банком та відповідачами.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року у справі №756/4395/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «Універсал Банк», третя особа ТОВ «Орізон» про визнання поруки припиненою задоволено, поруку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за договорами поруки від 26 грудня 2007 року, укладеними з АТ «Універсал Банк» припинено.

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог закону та способів, наявних у розпорядженні суду, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного розгляду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за обставинами цієї справи доказуванню підлягає факт погодження з поручителями зміни умов кредитного договору щодо збільшення розміру процентної ставки у спосіб, передбачений пунктом 2.1. договорів поруки, проте жодних доказів на підтвердження надання відповідачами згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності суду не надано, а відтак надана ними порука припинилася на підставі частини 1 статті 559 ЦК України.

Суд першої інстанції також зазначив, що такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №910/13109/18, та узгоджується з рішенням суду у господарській справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_3 , прийнятим за результатами розгляду заявлених банком до нього як до поручителя грошових вимог.

Отже ураховуючи, що припинення поруки свідчить про припинення між сторонами зобов`язальних правовідносин, вимоги АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором суд визнав необґрунтованими.

Висновки суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 26 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» (банком), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», яке в подальшому змінило найменування на АТ «Універсал Банк», та ТОВ «Орізон» (позичальником) укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL742 (далі - генеральний договір), предметом якого є зобов`язання банку надати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті (доларів США), що дорівнює 900 000 дол. США, та зобов`язання позичальника повернути в повному обсязі використану суму ліміту за цим договором не пізніше 01 грудня 2027 року, а також сплатити плату за кредитні послуги (а.с. 7-13).

Пунктом 1.1.1. генерального договору передбачено, що умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди (надалі - індивідуальна угода), що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 1.3.3. генерального договору нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування процентів «факт/360», починаючи з дати списання коштів із позичкового рахунку та перерахування їх на поточний рахунок позичальника у відповідній валюті, вказаний у відповідній індивідуальній угоді до цього договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості, виходячи з фактичної кількості днів у місяці й 360 днів у році. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредитної послуги вважається одним днем.

За змістом пункту 1.3.4. генерального договору мінімальний платіж по кредитним лініям та проценти по кредитним лініям плюс сплачуються другого робочого дня кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком такі проценти. Сплата ануїтентного платежу здійснюється відповідно до графіка погашення.

Згідно з умовами, визначеними пунктами 5.1., 5.2. генерального договору, сторони домовились, що банк може змінити розміри процентних ставок в сторону збільшення у разі настання певних обставин, а саме: здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами; настання змін у грошово-кредитній політиці НБУ у наступному порядку: - про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням розміру, позичальник повідомляється шляхом направлення йому банком поштою відповідно рекомендованого листа (повідомлення); - така нова процентна ставка починає діяти через 45 календарних днів з дати відправлення банком позичальнику повідомлення, при цьому, банк застосовує таку процентну ставку без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до договору.

Пунктом 6.1. генерального договору передбачене право банку вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит, зокрема, у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань за цим договором.

Цього ж дня (26 грудня 2007 року) між сторонами генерального договору було укладено додаткову угоду до нього №BL742-К/1 (індивідуальну угоду - кредит без відстрочення, далі по тексту - додаткова угода), відповідно до умов якої банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 900 000 дол. США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній індивідуальній угоді (т. 1 а.с. 22-23).

Відповідно до пункту 2.1 додаткової угоди фактичне надання кредитних коштів має бути здійснене протягом 5 календарних днів, починаючи з дня підписання обома сторонами індивідуальної угоди та графіку погашення кредиту - Додаток № 1 до неї .

Згідно пункту 2.2 додаткової угоди позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до цієї індивідуальної угоди, якщо тільки не застосовується інший (коротший) термін повернення кредиту відповідно до умов генерального договору та/або цієї індивідуальної угоди та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

При цьому, сторони погодили, що терміном погашення кожного щомісячного ануїтетного платежу за графіком погашення кредиту вважається останній робочий день, що передує 01 числу кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого постачальник зобов`язаний сплатити ануїтетний платіж, а першим днем прострочення сплати суми щомісячного ануїтетного платежу вважається 01 число кожного поточного календарного місяця строку кредитування згідно погашення кредиту.

Відповідно до пункту 4 Додаткової угоди цільовим призначенням (метою) кредиту є купівля нерухомості.

Згідно з пунктом 3.1 додаткової угоди за користування кредитними коштами у межах встановленого строку кредитування цієї індивідуальної угоди встановлюється процентна ставка в розмірі 12,0% річних (далі - базова процентна ставка).

За користування кредитними коштами понад строк (або термін погашення за графіком погашення кредиту), встановлений генеральним договором та/або цією індивідуальною угодою, процентна ставка встановлюється у розмірі 24% річних (надалі по тексту - «підвищена процентна ставка»).

Розмір такої підвищеної процентної ставки застосовуються до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів банк здійснює відповідно до умов генерального договору та цієї індивідуальної угоди та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ (пункт 3.2 додаткової угоди).

Виконання позичальником зобов`язань за Додатковою угодою забезпечувалось порукою згідно з укладеними 26 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» (кредитором) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (поручителями) договорами поруки № BL742-П, № BL742-П-2, № BL742-П-3, відповідно до умов яких поручителі зобов`язалися перед кредитором відповідати за невиконання ТОВ «Орізон» усіх його зобов`язань, що виникли з додаткової угоди, як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Поручителі засвідчили, що їм добре відомі усі умови основного договору і вони погоджуються з ними, зокрема: сума основного договору - 900 000 дол. США; розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів - 12% річних; розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки/терміни сплати платежів - 24% річних; термін повного виконання зобов`язань боржника - не пізніше 01 грудня 2027 року (пункт 1.2. договорів поруки).

Згідно з умовами пунктів 1.2., 1.3. договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, а їх відповідальність є солідарною.

Пунктом 2.1. договорів поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшиться обсяг відповідальності Поручителя.

Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом поставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та (або) укладення поручителем додаткової угоди до договору поруки щодо внесення відповідних змін.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що на виконання зобов`язань по поверненню тіла кредиту та сплати відсотків позичальником було сплачено кошти в загальному розмірі 836 617,09 дол. США, останній платіж на виконання умов договору було здійснено у грудні 2014 року, після чого жодних оплат за кредитним договором до банку не надходило (т. 1 а.с. 90-95).

Матеріалами справи встановлено, що 09 травня 2015 року банк направив позичальнику та поручителям вимоги про негайну сплату простроченої заборгованості за кредитним договором. При цьому банк зазначив, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визначається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту її отримання (т. 1 а.с. 52-59).

ТОВ «Орізон» та ОСОБА_3 вимоги банку отримали, а рекомендовані поштові відправлення, направлені на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Також судом установлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2017 року у господарській справі №910/2983/16, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08 липня 2020 року, задоволено позов АТ «Універсал Банк» до ТОВ «Орізон» про стягнення заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг №BL742 від 26 грудня 2007 року та Додатковою угодою №BL742-К/1 від 26 грудня 2007 року, яка виникла станом на 21 серпня 2015 року в загальному розмірі 862 188,59 дол. США, з яких: заборгованість по кредиту - 781 812,34 дол. США; відсотки - 78 246,22 дол. США; підвищені відсотки - 2 130,03 дол. США (т. 3 а.с. 12-18, 19-38).

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Універсал Банк», суд визнав необґрунтованими доводи ТОВ «Орізон» про надання йому кредиту у національній валюті і відсутність у позивача права надання кредитів в іноземній валюті та виходив з того, що банк надав кредит в іноземній валюті у розмірі 900 000 дол. США, а факт порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором та наявності у нього заборгованості у заявленому розмірі належним чином доведений та документально підтверджений.

Вказаним судовим рішенням також установлено, що банк у відповідності з пунктом 5.1. Генерального договору та з дотриманням порядку, визначеного пунктом 5.2. цього договору, збільшив базову процентну ставку за користування кредитом до 14,5% річних та підвищену процентну ставку до 29,00% річних, які почали діяти з 26 серпня 2008 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08 вересня 2020 року, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03 лютого 2021 року та постановою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року, відмовлено АТ «Універсал Банк» у визнанні кредитором ОСОБА_3 .

У рамках цієї справи банк заявив до ОСОБА_3 вимоги на суму 24 420 629,62 грн, які мотивував тим, що боржник як поручитель має нести відповідальність за невиконання позичальником зобов`язань за генеральним договором про надання кредитних послуг №BL742 та додатковою угодою №BL742-К/1.

Правовою підставою відмови АТ «Універсал Банк» у невизнанні кредитором суд зазначив припинення поруки ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором із підстав одностороннього збільшення банком процентної ставки в 2008 році без погодження із поручителем.

Рішення суду мотивовані тим, що зміна АТ «Універсал Банк» в односторонньому порядку процентних ставок за кредитним договором в силу приписів частини першої статті 559 ЦК України (у відповідній редакції) припинила дію поруки, адже у зобов`язаннях, в яких бере участь поручитель, збільшення процентної ставки, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року у справі №756/4395/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «Універсал Банк», третя особа ТОВ «Орізон» про визнання поруки припиненою задоволено, поруку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за договорами поруки від 26 грудня 2007 року, укладеними з АТ «Універсал Банк» припинено.

Судом при розгляді цієї справи встановлено, що позивачі, як поручителі за спірними зобов`язаннями, не надавали згоди на збільшення їх відповідальності за кредитним договором.

Оскільки у 2008 році ТОВ «Орізон» допустив порушення зобов`язань за кредитним договором, а з грудня 2014 року взагалі більше не сплачував жодного платежу, відповідно до статті 1050 ЦК України у кредитора виникло право вимагати дострокового виконання зобов`язання, однак позовна заява з вимогами до поручителів подана в липні 2015 року.

Отже, судом установлено, що АТ «Універсал Банк» протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання боржником не пред`явлено вимоги до поручителя.

У той же час, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року у справі №753/12916/15 у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Вищевказані судові рішення набрали законної сили та є чинними.

У всіх указаних судових рішеннях, які розглянуті судами в порядку загальної та господарської юрисдикції за участю позивача та відповідачів у справі, а також позичальника ТОВ «Орізон», суди дійшли висновку про те, що зобов`язання за договором поруки є припиненим в силу того, що кредитор всупереч умов укладених договорів поруки від 26 грудня 2007 року та вимог статті 651 ЦК України в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору, збільшивши розмір процентної ставки за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Орізон» та ПАТ «Універсал Банк», у зв`язку з чим збільшилася відповідальність поручителів, на що вони свою згоду не давали.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції, рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судами встановлено факт припинення поруки за договорами поруки від 26 грудня 2007 року, укладеними ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з АТ «Універсал Банк» з підстав того, що кредитор всупереч умов укладених договорів поруки від 26 грудня 2007 року та вимог статті 651 ЦК України в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору, збільшивши розмір процентної ставки за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Орізон» та ПАТ «Універсал Банк», у зв`язку з чим збільшилася відповідальність поручителів, на що вони свою згоду не давали.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 12 та 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої та третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги принцип преюдиційності ухвалених судових рішень, що набрали законної сили, в яких брали участь ті самі особи, що і в даній справі, щодо яких встановлено обставини припинення поруки, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» до поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з огляду на наявність судових рішень про припинення поруки щодо них.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною позивача спірних правовідносин, положень ЦПК України та практики суду касаційної інстанції, які не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що місцевим судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

При вирішенні вказаної справи місцевим судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача акціонерного товариства «Універсал Банк» - Приходько Людмили Аркадіївни - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено «14» березня 2023 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик