Провадження № 22-ц/4808/210/23
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Барков
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 листопада 2022 року в складі судді Антоняка Т. М., ухвалене в м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 15 листопада 2022 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла адвокат Облещук О. П., звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 . Відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_2 , що розташована над квартирою позивача. У середині січня 2019 року квартиру позивачки почало затоплювати. На стелі у кухні з`явилась мокра пляма, яка з часом почала збільшуватись. Через деякий час з`явилось протікання у ванній кімнаті біля рушникосушки. За фактом затоплення та з метою з`ясування причин затоплення ОСОБА_2 зверталась до доньки відповідачка, так як остання перебувала за кордоном, а також до ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго». У липні 2019 року позивачка отримала акт обстеження системи теплопостачання сушки в квартирі АДРЕСА_3 та квартирі АДРЕСА_2 , в якому зазначено, що «28 лютого 2019 року о 15:00 год виявлено, що по трубопроводі рушникосушки в квартирі АДРЕСА_3 просочується вода, ремонтниками було проведено відключення стояків рушникосушки з дренуванням води з вказаної системи. Після відключення стояків просочування води з квартири АДРЕСА_2 не припинилося. Ремонтні роботи по заміні стояка в перекритті між квартирами АДРЕСА_3 і АДРЕСА_2 було виконати неможливо в зв`язку із відсутністю мешканців квартири АДРЕСА_2 . 06 березня 2019 року при появі мешканки квартири АДРЕСА_2 було проведено заміну стояка рушникосушки. В демонтованій трубі з перекриття вказаних квартир видимих пошкоджень не виявлено, тобто вказаний трубопровід діаметром 15 мм знаходився в задовільному стані. Після виконання ремонтних робіт просочування з кввартири №22 не припинялося зі слів мешканки квартири АДРЕСА_3 ».

Згідно зі звітом № 19/05/03 від 18 березня 2019 року СПД ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, завданого власнику квартири внаслідок затоплення складає 19 576 грн. Крім того, оскільки позивачка є інвалідом І групи та не може пересуватися без інвалідного візка, для придбання матеріалів, їх транспортування, монтажу меблів їй необхідно залучити сторонніх людей. Відповідно до отриманої інформації вартість проведення ремонту з усіма додатковими витратами, буде становити 25 485 грн.

Також внаслідок залиття квартири позивачці спричинено і моральну шкоду, яку вона оцінює в 5 000 грн, яка полягає у душевних стражданнях та зумовлена пошкодженням майна, порушенням звичайного способу життя, необхідності додаткових зусиль для його нормалізації.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 25 485 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 1 500 грн витрат на оплату послуг експерта та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 листопада 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19 576 грн на відшкодування завданої шкоди внаслідок залитя квартири, 5 000 грн моральної шкоди та 1 500 грн витрат на послуги експерта. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Також з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто 908 грн судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у матеріалах справи відсутні докази її вини у залитті квартири. Наданий позивачкою акт обстеження систем теплопостачання в квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 від 28 травня 2019 року не є за своїм змістом актом про залиття квартири та не відповідає вимогами, викладеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-косунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. У даному документі не встановлено ні вини відповідача чи інших осіб, які допустили залиття, ні причини залиття, ні причинно-наслідковий зв`язок між вказаним в позові пошкодженнями та залиттями.

Такаж вказує, шо звіт № 19/05/03 СПД ОСОБА_3 не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки в матеріалах справи немає підтвердження про наявність у СПД ОСОБА_3 дозволу на проведення діяльності з дослідженя будівельних матеріалів, визначення вартості відновлювального ремонту внаслідок затоплення чи проведення товарознавчої експертизи. Крім того, висновок оцінювача був зроблений майже через 2 місяці після ймовірного затоплення.

Крім того зазначає, що факт заподіяння позивачці моральних страждань нічим не підверджено, так само як протиправність її діянь, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями та вини у її заподіянні. А тому вважає, шо місцевий суд безпідстано стягнув моральну шкоду.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 в цьому ж будинку (а.с. 9, 10, 88).

За змістом листа КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» № 01-01/582 від 25 квітня 2019 року згідно бази даних за адресою позивача офіційно зареєстровано усні звернення на гарячу лінію 750-600: № 9220 від 01 березня 2019 року АДРЕСА_5 - тече стояк опалення; № 9275 від 01 березня 2019 року АДРЕСА_6 - підтікає з квартири розгалуження холодного водопостачання; № 9355 від 04 березня 2019 року АДРЕСА_5 - тече рушникосушка у квартирі; № 9356 від 04 березня 2019 року АДРЕСА_5 - тече рушникосушка в квартирі; № 10254 від 08 березня 2019 року АДРЕСА_6 - тече в перекритті між 1 і 2 поверхом; №10430 від 11 березня 2019 року АДРЕСА_6 - тече стояк холодного водопостачання; №10862 від 12 березня 2019 року АДРЕСА_5 - потрібна заміна стояка холодного водопостачання.

Також вказано, що відповідно до звернень щодо протікання інженерних мереж у телефонній розмові з мешканкою квартири АДРЕСА_2 (вище поверхом) встановлено, що власником вказаної квартири є її мама, яка в той час знаходилася за кордоном. Працівниками підприємства було узгоджено з нею час обстеження. Під час обстеження всі мережі у вказаній квартирі були зашиті, що унеможливлювало детальне обстеження мереж на предмет протікання. Після обстеження їй було повідомлено про необхідність надання доступу до мереж. Станом на 11 березня 2019 року вона надала доступ і після повторного обстеження витоків з інженерних мереж у кв. АДРЕСА_7 не було виявлено. Крім того, позивачку проінформовано, що підрядною організацією ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» виконано роботи по частковій заміні стояка рушникосушки (у перекритті квартир АДРЕСА_3 і АДРЕСА_2 ). Всі загальнобудинкові інженерні мережі на час обстеження знаходилися в задовільному технічному стані, витоків з мереж не було виявлено (а.с. 17).

Відповідно до акта від 28 травня 2019 року, за підписом начальника АДС Мельника І. С., майстра ОСОБА_4 та слюсаря ОСОБА_5 , 28 лютого 2019 року о 13:00 год поступила заява від мешканки житлового будинку по АДРЕСА_5 на предмет витоку води у ванній кімнаті. О 15:00 год 28 лютого 2019 року виявлено, що по трубопроводі рушникосушки в кв. АДРЕСА_3 просочується вода. Ремонтниками було проведено відключення стояків рушникосушки з дренуванням води з вказаної системи. Після відключення стояків вода не припинялася просочуватися з кв. АДРЕСА_2 . Ремонтні роботи по заміні стояка в перекритті між кв. АДРЕСА_3 і 22 неможливо було виконати в зв`язку з відсутністю мешканців кв. АДРЕСА_2 . 06 березня 2019 року при появі мешканки кв. АДРЕСА_2 , було проведено заміну стояка рушникосушки. В демонтованій трубі з перекриття вказаних квартир видимих пошкоджень не виявлено, тобто вказаний трубопровід 15 мм знаходився в задовільному стані. Після виконання ремонтних робіт просочування з кв. АДРЕСА_2 не припинялося зі слів мешканки кв. АДРЕСА_3 (а.с. 16).

Згідно звіту № 19/05/03 від 18 березня 2019 року, проведеного на замовлення ОСОБА_2 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , вартості матеріального збитку, завданого власнику квартири, загальною площею 57,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , внаслідок затоплення, станом на дату оцінки з заокругленням складає 19 576 грн (а.с. 19-30).

За проведення оцінки ОСОБА_2 сплачено 1 500 грн, що підтвержується копією квитанції від 18 березня 2019 року (а.с. 31).

Відповідно до висновку експерта № 75-2/з за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по зверненню ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_6 від 20 вересня 2021 року, встановити причину залиття квартири АДРЕСА_1 , станом на 18 березня 2019 року по наданих документах не представляється можливим (а.с. 73-80).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено та відповідачкою не спростовано своєї вини у залитті квартири позивачки. На підтвердження розміру майнової шкоди ОСОБА_2 надано звіт про оцінку №19/05/03 від 18 березня 2019 року, який ОСОБА_1 не спростований. Внаслідок неправомірних дій відповідачки позивачці завдано моральну шкоду, розмір відшкодування якої із урахуванням засад розумності та справедливості складає 5 000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права, тобто, з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`заннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується, що у 2019 року відбулось залиття квартири позивачки. З метою встановлення причин залиття квартири ОСОБА_2 зверталась до КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та до дочки відповідачки, яка мешкала у квартирі АДРЕСА_4 .

28 лютого 2019 року о 15:00 год працівниками «Івано-Франківськтеплокомуненерго» було виявлено, що по трубопроводі рушникосушки в кв. АДРЕСА_3 просочується вода. Ремонтниками було проведено відключення стояків рушникосушки з дренуванням води з вказаної системи. Після відключення стояків вода не припинялася просочуватися з кв. АДРЕСА_2 . Ремонтні роботи по заміні стояка в перекриттю між кв. АДРЕСА_3 і 22 неможливо було виконати в зв`язку з відсутністю мешканців кв. АДРЕСА_2 . 06 березня 2019 року при появі мешканки кв. АДРЕСА_2 , було проведено заміну стояка рушникосушки. В демонтованій трубі з перекриття вказаних квартир видимих пошкоджень не виявлено, тобто вказаний трубопровід 15 мм знаходився в задовільному стані, що підтверджується актом від 28 травня 2019 року, за підписом начальника АДС Мельника І. С., майстра ОСОБА_4 та слюсаря ОСОБА_5 .

Доводи апеляційної скарги про те, що акт обстеження системи теплопостачання в квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 від 28 травня 2019 року не є належним доказом про залиття квартири не заслуговують на увагу, оскільки вказаний акт є джерелом доказів згідно статті 76 ЦПК України та оцінюється судом у сукупності з іншими доказами, зазначені в ньому обставини відповідачкою не спростовані.

При цьому, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 підтвердила, що дійсно у її квартирі навколо плінтусів мокріли стіни.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири ОСОБА_2 , хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Необґрунтованими є і доводи апелянти у апеляційній скарзі про те, що звіт №19/05/03 СПД ОСОБА_3 не є належним та допустимим доказом у справі.

До наявного в матеріалах справи звіту про визначеня вартості матеріального збитку, завданої власнику квартири внаслідок зататоплення долучено сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України №621/16 від 12 серпня 2016 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача серії МФ №10712-ПК від 15 травня 2018 року, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду державного майна Українисерії МФ №757 від 03 липня 2010 року, свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності №10593 від 03 вересня 2013 року, відповідно до яких ОСОБА_3 має право здійснювати оцінку майна та майнових прав, зокрема, за напрямками: спеціалізація 1.1. «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості) у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них».

Наведені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_3 є оцінювачем та його кваліфікаційний рівень відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для оцінювачів, а тому складений ним у справі звіт про визначення вартості матеріального збитку є належним та допустимим доказом.

Крім того, ОСОБА_1 , маючи сумніви щодо належності звіту від 18 березня 2019 року як доказу, не погоджуючись з розміром шкоди, не була позбавлена можливості надати свої докази на спростування обставин, встановлених даним звітом, або звернутися до суду з клопотанням про призначення відповідної судової експертизи. Проте, вказаним правом на свій розсуд не скористалася.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення майнової шкоди в сумі 19 576 грн, оскільки факт залиття квартири позивачки з вини відповідачки підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими під час розгляду справи доказами, які не спростовані належним чином стороною відповідачки та не доведено, що майнова шкода, завдана залиттям квартири позивачки, заподіяна не з її вини.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на обставини справи та враховуючи те, що позивачка є особою з інвалідністю І групи, залиття квартири завдало її негативних емоцій та переживань щодо пошкодження майна, що призвело до душевних страждань, порушення її звичного способу життя, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині незгоди відповідача щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди відхиляються колегією суддів.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2023 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська