Справа № 700/719/22
Провадження № 2/700/12/23
27 лютого 2023 р. Лисянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Бесараб Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Лисянка цивільну справу № 700/719/22 провадження № 2/700/12/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав.
Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоч був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відзив до суду не подавав.
Представник третьої особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської областіу судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів у справі, відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України.
Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.03.2005 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 15.02.2008 року.
Заочним рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 04.09.2009 року у справі № 2-431 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 03 серпня 2009 року і до досягнення дітьми повноліття.
15.01.2010 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .
07 жовтня 2022 року Лисянським районним судом видано виконавчий лист у цивільній справі № 700/370/22 від 29.08.2022 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Із довідок Комунального опорного закладу «Лисянський навчально-виховний комплекс «Загальоосвітня школа І-ІІІ ст. № 1-гімназія ДНЗ» Лисянської селищної ради Черкаської області №№ 199, 200 від 29.09.2022 року та Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького № 775/0704 від 28.09.2022 року вбачається, що батько, ОСОБА_2 участі у вихованні дітей не бере, не цікавиться їх життям, навчанням та розвитком.
21 травня 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 21.05.2014 року.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 27.09.2022 року № 2574, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять чоловік ОСОБА_7 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до довідки-характеристики виконавчого Комітету Лисянської селищної ради від 28.09.2022 року та характеристики КП «Водо-канал» смт. Лисянка від 09.2022 року, ОСОБА_1 за місцем проживання та місцем роботи характеризується виключно із позитивної сторони.
Рішенням виконавчого комітету Лисянської селищної ради № 160 від 04.10.2022 року затверджено висновок Комісії з захисту прав дитини від 03.10.2022 року № 26 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З висновку органу опіки і піклування слідує, що з 2010 року ОСОБА_2 проживає окремо від дружини та доньок, займався виключно своїм життям, взагалі не цікавився дітьми, не виявляв жодного бажання займатися їх вихованням та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надавав. Батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться із дітьми, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до їх внутрішнього світу. ОСОБА_1 одна займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей з 2010 року. ОСОБА_1 21.05.2014 року взяла шлюб із ОСОБА_7 , від якого має ще двох дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 має намір удочерити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , про яких піклувався останні вісім років. На засідання Комісії з питань захисту прав дитини 03.10.2022 року розглядалося дане питання, запрошувалися батьки дітей, однак батько ОСОБА_2 на засідання комісії не з`явився. За таких обставин, доцільно позбавити громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , батьківських прав по відношенню до дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини.

Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 165 цього ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька.

ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час вирішення судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17).

Оскільки у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу не спілкується із своїми дітьми, матеріально їх не утримує, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, а вихованням та утриманням дітей займається позивач, тому суд переконаний, що така поведінка відповідача аж ніяк не свідчить про його бажання надалі мати та виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей.

Зазначені факти, суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дітей та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем в судовому засіданні підтверджений дослідженими письмовими доказами, доданими позивачем до позовної заяви.

Зважаючи на те, що відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров`я дітей, не виконує батьківський обов`язок щодо виховання та матеріального утримання своїх дітей, захисту їх прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.143, 150, 164-166 СК України, 3, 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 200, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової карти платників податків: НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисянським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Бесараб