Дата документу 20.02.2023
Справа № 334/4278/20
Провадження № 2/334/90/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Філіпової І. М.,

за участю секретаря Шайхайдарова Д. В.,

представника позивача Пашніної А. В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2020 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики від 12.10.2018 року у розмірі 954 437,00 грн, а також понесені позивачем судові витрати.

Позовна заява обґрунтована тим, що 12.10.2018 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір позики , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Прокоф`євою О. В., зареєстровано в реєстрі за №530.

Відповідно до п. 1 вказаного договору позивач передав, а відповідач прийняв у власність 840 000,00 грн, що еквівалентно 30 000,00 доларів США. Зазначену суму грошей відповідач зобов`язувався повернути позивачу готівкою до в строк до 12.11.2018 року.

ОСОБА_3 належним чином умови договору не виконав, кошти за договором позики позивачу не повернув.

Також, 12.10.2018 року ОСОБА_4 складено заяву, посвідчену нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Прокоф`євою О. В., щодо надання згоди на укладання її чоловіком, ОСОБА_3 , договору позики з ОСОБА_2 на суму 840 000,00 грн. Згідно вказаної заяви, дії її чоловіка при отриманні грошей в позику та при укладенні договору позики відповідають інтересам сім`ї.

Враховуючи викладене, керуючись положеннями ст. 65 СК України, позивач просить стягнути суму заборгованості солідарно з відповідачів.

На підставі положень ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів три відсотки річних та інфляційні втрати. Відповідно до розрахунку позивача 3 відсотки річних від суму боргу 840 000,00 грн складають 43 081, 64 грн, інфляційні збитки - 71 355,88 грн.

16.12.2020 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечував частково, оскільки він частково погасив суму заборгованості, повернув позивачу в рахунок погашення заборгованості за договором грошові кошти у сумі 676 092, 92 грн. Тому, сума боргу яку визнає відповідач складає 163 907, 08 грн, три відсотки річних від вказаної суми складають 6814,06 грн, а всього 170721,14 грн. В іншій частині позовних вимог відповідач просить у задоволені позову відмовити.

08.01.2021 року представником позивача було надано відповідь на відзив на позовну заяву. Позивач вказує, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження повернення коштів у вказаному розмірі. Надана відповідачем квитанція від 18.10.2019 року містить отримувача коштів - ОСОБА_5 , яка не є стороною договору. Інші квитанції не містять призначення платежу, тому не можуть вважатися погашення боргу. Надана переписка між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у додатку - месенджері Telegram є неналежним, недостатнім та недостовірним доказом, оскільки вона взагалі не містить інформації стосовно здійснення погашення заборгованості за договором позики. Крім того, у месенджері Telegram позивача вказана переписка взагалі відсутня. Щодо розписик на суму 8000 доларів США, то позивач стверджує, що позивачем вона не складалася, а підпис на ній не належить позивачу.

Одночасно з відповіддю на відзив, 08.01.2021 року представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог - позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму основного боргу у розмірі 840 000,00 грн, три відсотки річних у розмірі 54 128, 22 грн. а всього 894 128,22 грн.

24.02.2021 року представником відповідача було подано заперечення на відповідь. Відповідач зазначає, що відсутність призначення у квитанції не свідчить що вказані кошти не були направленні на виконання погашення заборгованості. Відповідач вказує, що сторони не є друзями, інших боргових зобов`язань, крім спірного договору позики між сторонами не існує. Крім того, позивач не здійснив повернення відповідачу отриманих коштів, як безпідставно повернутих, а значить прийняв як часткове повернення боргу. Частина боргу поверталася особисто відповідачем ОСОБА_2 . Відсутність в мобільному телефоні позивача збереженої переписки між сторонами не свідчить про її відсутність взагалі. Вказана переписка свідчить у тому числі про вказівку позивача перерахувати кошти на розрахунковий рахунок ОСОБА_5

13.04.2021 року представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог - позивач проїсть стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 899651,51 грн, з яких 840 000,00 грн сума основного боргу, 59 651, 51 грн - три відсотки річних.

Ухвалою суду від 29.04.2021 року було призначено почеркознавчу експертизу з метою встановлення чи виконаний рукописний текст на розписці з текстом « получил от ОСОБА_3 8000$ (восемь) 13.12.2018 року «підпис» особисто ОСОБА_2

16.07.2021 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, у тому числі оригіналу розписки (від відповідача); вільні та експериментальні зразки почерку та підпису ОСОБА_2 , яке сторонами виконано не було.

17.07.2021 було відновлено провадження у справі.

09.08.2022 року було закрите підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

13.09.2022 року представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог. Проте вказана заява подана після закінчення підготовчого судового засідання, у порушення п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, тому не може бути прийнята до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Пашніна А. В. позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, відзив на позов надали.

Від представника відповідача адвоката Самар Т. Г. надійшла заява про припинення представництва інтересів ОСОБА_3 у зв`язку з закінченням строку дії договору про надання правничої допомоги.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків.

12.10.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Прокоф`євою О. В., зареєстровано в реєстрі за №530.

Відповідно до п. 1 вказаного договору позивач передав, а відповідач прийняв у власність 840 000,00 грн, що еквівалентно 30 000,00 доларів США. Зазначену суму грошей відповідач зобов`язувався повернути позивачу готівкою до в строк до 12.11.2018 року.

Відповідно до п. 4 договору позичальник вправі повернути, а позикодавець зобов`язується прийняти позичену суму до настання строку, зазначеного в п. 2 цього договору.

Згідно п. 6, 7 договору позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошей готівкою або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Після повернення боргу позикодавцем буде видано позичальнику заяві (нотаріально посвідчену) про одержання грошей. Без цієї заяви борг вважається таким, що не повернутий.

Також, 12.10.2018 року ОСОБА_4 складено заяву, посвідчену нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Прокоф`євою О. В., щодо надання згоди на укладання її чоловіком, ОСОБА_3 , договору позики з ОСОБА_2 на суму 840 000,00 грн. Згідно вказаної заяви, дії її чоловіка при отриманні грошей в позику та при укладенні договору позики відповідають інтересам сім`ї.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У наданому відповідачем ОСОБА_3 відзиві він не погоджується зі сумою стягнення, оскільки відповідач стверджує, що частково повернув суму боргу:

-07.11.2018 року 29 000,00 грн шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_2 ;

-12.11.2018 року 1000,00 доларів США передана відповідачем особисто позивачеві;

-23.11.2018 року 1000,00 доларів США передана особисто позивачеві водієм відповідача;

-13.12.2018 року 1000,00 доларів США передана відповідачем особисто позивачеві;

-18.01.2019 року 2000,00 доларів США передана водієм відповідача особисто позивачеві;

-19.02.2019 року 2000,00 доларів США передана відповідачем особисто позивачеві;

-09.04.2019 року 2000,00 доларів США передана відповідачем особисто позивачеві;

-24.05.2019 року 2000,00 доларів США передана відповідачем особисто позивачеві;

-27.06.2019 року 2000,00 доларів США передана відповідачем особисто позивачеві;

-23.07.2019 року 26 000,00 грн шляхом переведення на картковий рахунок ОСОБА_2 ;

-24.08.2019 року 2000,00 доларів США передана водієм відповідача особисто позивачеві;

-28.09.2019 року 2000,00 доларів США передана відповідачем особисто позивачеві;

-18.10.2019 року 10050,25 грн шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_5 за вказівкою позивача;

-13.12.2019 року 8000,00 доларів США , що підтверджується розпискою виданою особисто позивачем.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо передачі вказаних грошових коштів, оскільки позивач вказані обставини не визнає, а поясненнями сторони та показаннями свідків не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики.

Також певні сумніви викликає роздруківка з месенджера Telegram, оскільки позивач стверджує, що такої переписки в нього немає, крім того зі змісту вказаних роздруківок вбачається, що переписка велася щодо сплати процентів у розмірі 2000,00 доларів США щомісячно та погашення суми боргу, проте договір позики від 12.10.2018 року не передбачав сплату відсотків.

Щодо розписки про отримання 8000,00 доларів США 13.12.2019 року, суд також вважає її недостовірним доказом. Вказана розписка не містить отримувача коштів, а лише підпис. Позивач стверджує, що вказану розписку не писав, гроші не отримував. Призначена судом почеркознавча експертиза не була проведена, оскільки відповідачем так і не було надано оригінал розписки, а позивач не надав вільні та експериментальні зразки підпису та рукописного тексту.

Згідно копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 07.11.2018 року ОСОБА_3 перевів на картковий рахунок ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 29000,00 грн, згідно копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 23.07.2019 року - 26 000,00 грн. Вказані докази є належними та допустимими, та підтверджують факт передачі коштів позивачу. Оскільки позивач не зміг пояснити та довести суду іншу причину переказу вказаних коштів на користь позивача, суд вважає, що вони були перераховані відповідачем з метою сплати боргу, навіть за відсутності вказівки про це у призначенні платежу.

Що квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 18.10.2019 року про переказ коштів ОСОБА_3 у розмірі 10050,25 на користь ОСОБА_5 , то суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що вказаний переказ був здійснений на погашення заборгованості за договором позики.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 належним чином не виконував умови договору позики, частково повернув суму боргу у розмірі 55 000,00 грн. Сума заборгованості складає 785 000,00 грн, відповідно три відсотки річних від вказаної суми за період з 13.11.2018 року по 13.04.2021 року становить 56 907,00 грн, а всього 841 907,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до постанови ВП ВС №638/18231/15 від 30.06.2020 року правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про задоволення позову частково.

Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 08.07.2020 року між ОСОБА_2 та Адвокатським бюро «Пашніна і партнери» укладено договір №0807 про надання правової допомоги. Згідно додатку №1 до договору №0807 від 08.07.2020 року про надання правової допомоги опис та вартість правової допомоги становить:

1 Надання усної консультації - 500,00 грн;

2 Підготовка та подання позовної заяви, розгорнутого рохрахунку штрафних санкцій - 5000 грн;

3 Підготовка та подання заяви про забезпечення позову - 1500 грн;

4 Представництво інтересів клієнта в чотирьох судових засіданнях (2000,00 * 4 з урахуванням транспортних витрат, в тому числі паливо, добові, інше - 8000,00 грн.

Згідно рахунку - фактури №СФ-1407 від 14.07.2020 року загальна вартість наданої правової допомоги становить 15000,00 грн, яка була оплачена позивачем 14.07.2020 року, що підтверджується копією квитанції.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи, що судові витрати позивача підтверджені належними доказами, суд вважає за необхідне стягнути їх солідарно з відповідачів.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76- 81, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст. 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 12.10.2018 року у розмірі 785 000 грн 00 коп., а також три відсотки річних у розмірі 56 907 грн оо коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 15 000 грн 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 8419 грн 07 коп.

Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Філіпова І. М.