Справа № 185/2300/23
Провадження № 2-о/185/115/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Зінченко А.С.,

за участю секретаря судового засідання Падафи А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Ромашкіної Оксани Олександрівни, заінтересована особа - Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,-

В С Т А Н О В И В:

21.02.2023 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ромашкіної Оксани Олександрівни, заінтересована особа - Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 09.00 год загинув брат заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок артилерійського обстрілу рф поблизу будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 отримав поранення несумісні з життям, внаслідок чого помер. Так як заявник та батько заявника та ОСОБА_2 перебували 24.05.2022 разом з ОСОБА_2 , та заявник також отримав тілесні ушкодження внаслідок артилерійського обстрілу рф та був негайно евакуйований разом з батьком за допомогою військовослужбовців ЗСУ, через активні бойові дії отримати відповідне медичне свідоцтво про смерть ОСОБА_2 було не можливо, внаслідок чого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було складено акт про смерть ОСОБА_2 . Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленої форми, відповідно до норм чинного законодавства, у зв`язку з чим звертається до суду.

Заявник, його представник у судове засідання не з`явилися, представник заявника надала до суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримала.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно абз.2 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Заяву про встановлення факту смерті подано братом померлого. На підтвердження факту смерті заявником надано акт про смерть (загибель) особи від 12.12.2022, складеного ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 09.00 год ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок артилерійського обстрілу рф поблизу будинку по АДРЕСА_1 , копію воєнного білету ОСОБА_2 , копію витягу з ЄРДР № 0001315 від 17.06.2022 за ч. 2 ст. 438 КК України, відповідно до якого 24.05.2022 внаслідок артилерійського обстрілу рф поблизу будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження несумісні з життям, внаслідок чого помер.

Оцінюючи письмові докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За ч. 3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Відповідно до п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно вказаних Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні запроваджено воєнний стан, який продовжено та триває станом на 21.02.2023.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" (зі змінами станом на 21.02.2023) Сєвєродонецька міська територіальна громада Луганської області є територією на якій ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованою російською федерацією .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно ч.1 ст.18 Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, зробленими в справах «Лоїзіду проти Туреччини» («Loizidou v. Turkey», заява № 15318/89, рішення від 18.12.1996), «Кіпр проти Туреччини» («Cyprus v. Turkey», заява № 25781/94, рішення від 10.05.2001), а також «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»» («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», заява № 11138/10, рішення від 23.02.2016) та «Ілашку та інші проти Республіки Молдова та Росії» («Ilascu and Others v. Moldova and Russia», заява № 48787/99, рішення від 08.07.2004), першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

У даному випадку суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що можливості зареєструвати смерть брата заявника на підставі вищезазначених документів не існує, тому відновлення порушених прав заявника неможливо в іншій спосіб, а лише як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сєвєродонецьк Луганської області. Відтак, враховуючи, що ОСОБА_2 помер на тимчасово окупованій території, реєстрація його смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі наявних документів є неможливою, а встановлення факту смерті необхідне для отримання свідоцтва про смерть у відповідному державному органі реєстрації України, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.293,294,315,317 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ромашкіної Оксани Олександрівни, заінтересована особа - Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті фізичної особи, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сєвєродонецьк Луганської області внаслідок артилерійського обстрілу.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення направити до Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для державної реєстрації факту смерті.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко