Справа № 212/5783/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., секретаря судового засідання Дущак К.О., за участі представника позивача Романовського Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2018 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог, позивач, зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.03.2014 року, відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, підписавши заяву, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не надала своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, в зв`язку з чим станом на 01.07.2018 року має заборгованість 64245,57 гривень, з яких: 17853,05 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 17442,17 гривень нараховані відсотки за користування кредитом; 25414,85 гривень - нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 гривень - штраф (фіксована частина), 3035,50 гривень - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача та просить стягнути судовий збір у розмірі 1762,00 гривень.

Заочним рішенням від 25.09.2019 позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково стягнуто заборгованість в розмірі 38830,72 гривень.

11.02.2020 відповідач ОСОБА_1 звернулась з заявою про перегляд заочного рішення від 25.09.2019 та переглянути заочного рішення, призначивши справу до судового розгляду. Одночасно подана заява про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою від 14.02.2020 заява про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення задоволена, заява про перегляд заочного рішення прийнята до провадження та призначена до судового розгляду.

Ухвалою від 05.08.2020 заочне рішення скасоване, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

06.05.2021 ОСОБА_1 надала відзив на первинну позовну заяву, в якій зазначила, що матеріли справи не містять жодного первинного документу, що підтверджує факт надання позивачем відповідачу будь-якої кредитної картки для користування. В анкеті-заяві від 25.03.2014 містяться лише персональні дані відповідача, дата та її підпис. При цьому у вказаній анкеті-заяві відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дій, цільове призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено Умовами та правила надання банківських послуг. Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

24.06.2021 АТ КБ «ПриватБанк» подали заяву про зменшення розміру позовних вимог, просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором №б/н від 25.03.2014 в розмірі 48505,46 грн., з яких 35945,22 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.35945,22 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12560,24 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625), а також понесені Позивачем судові витрати.

24.06.2021 АТ КБ «ПриватБанк» подав відповідь на відзив, на підтвердження отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та карки надано та строк дії останньої картки, виписку по картрахунку, виписку з банківського рахунку, яка містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки Відповідача-баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). Просять задовольнити уточнені позовні вимоги Банку в повному обсязі.

02.07.2021 відповідач ОСОБА_1 подала відзив на заяву АТ КБ «Приватбанк» про зменшення розміру позовних вимог, зазначивши, що Позивач самостійно збільшив їй кредитний ліміт до 10800 грн. Проте це було зроблено 04.03.2016 року, коли, відповідно до виписки з карткового рахунку клієнта, з грудня 2014 року вона вже винна була банку кошти. Тобто, позивач самостійно автоматично збільшує кредитний ліміт і потім автоматично списує з рахунку кошти на погашення вже існуючої суми боргу. Такі дії Банку умисно та штучно ввели її ще у більше боргове зобов`язання перед банком. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, вважає, що надані позивачем по справі докази не підтверджують заявлені позовні вимоги, а тому не підлягають задоволенню.

02.07.2021 відповідач ОСОБА_1 подала заперечення по справі, зазначила, відповідно до виписки з карткового рахунку, що наданий позивачем, нею неодноразово поповнювалась банківська картка (шляхом поповнення карти готівкою, шляхом зарахування здачі по операції в касі, шляхом переказу коштів між рахунками тощо) а всього на суму 36 979 грн.64 коп. Тож нею сплачена сума більше ніж встановлена сума кредитного ліміту. Таким чином заборгованість перед банком у неї не існує.

29.07.2021 АТ КБ «ПриватБанк» надали пояснення, вказавши що Умовами договору визначено (п.2.1.12.3), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідача посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі.

06.08.2021 АТ КБ «ПриватБанк» надали відповідь на відзив, зазначивши, що відповідач отримавши кошти на умовах повернення, строковості та платності, належним чином умови Договору не виконує, чим порушує свої договірні зобов`язання. Зазначене призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на сьогоднішній день не погашена.

Ухвалою суду від 07.08.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У зв`язку з закінченням повноважень судді Козлова Ю.В. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідно до «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» (зі змінами та доповненнями), розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду Дніпропетровської області № 186 від 24.09.2021 року справа № 212/5783/18 перерозподілена судді Ваврушак Н.М.

Ухвалою суду від 01.10.2021 року прийнято позовну заяву до провадження та призначено до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №б/н від 25.03.2014 в розмірі 48505,46 грн., що складається з 35945,22 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12560 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625), а також понесені судові витрати. підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Верхуша Я.О. та відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зв`язались, дата та час розгляду справи узгоджена з учасниками справи в судовому засіданні. Адвокат Верхуша Я.О. на електронну адресу суду подав заяву про перенесення судового засідання, однак документів поважності причин неявки до суду не надав.

Статтею 43 ЦПК України визначені обов`язки сторін, а саме сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, та з`являтися в судове засідання за викликом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи, що відповідач та її представник адвокат Верхуша Я.О. неодноразово приймали участь в розгляді справи, надали суду свої пояснення по справі, до матеріалів справи долучені відзив на позов, заперечення, тобто свою позицію по справі висловили, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ПАТ КБ «ПриватБанк» з 21 травня 2018 року змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статутом.

У відповідності до ч.2 ст.5 Закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

Судом встановлено, що 25 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 25 березня 2014 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 8000 грн., який в подальшому збільшився до 163000 грн, що підтверджено довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна Gold Light», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, до заяви про зменшення розміру позовних вимог у відповідача утворилась заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н від 25.03.2014 в розмірі 48505,46 грн. (35945,22 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.35945,22 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12560,24 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625).

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Представник відповідача зазначає, що анкета - заява не містить відомостей про те, що відповідач не лише ознайомилась з її змістом, а й отримала ці умови та правила, з якими вона погодилась, про що має бути зазначено в документі.

Також, в приведеній анкеті-заяві взагалі не вказано, яку саме картку бажає оформити клієнт. Крім того, в даній анкеті-заяві відсутня графа про те, що клієнт бажав та отримав карту «Універсальну» та ПІН-код до неї, яка крім того має бути скріплена підписом позичальника. Також відсутні дані й про отримання ОСОБА_1 картки, як і підстав на яких вона видавалась позичальнику, та, відповідно, умов на яких остання повинна була діяти і обслуговуватись.

За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в заяві-анкеті не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого ч. 3 ст. 203 ЦК України.

При цьому, до позовної заяви не додані документи, які підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви відповідач була ознайомлена саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, які долучено до позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Щодо позиції відповідача, суд зазначає, згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідачка до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідачка знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. Крім того, протягом дії кредитного договору, відповідач неодноразово видавалися кредитні картки, які обліковуються по єдиному рахунку, відкритому в банку та на який надходили кошти від відповідачки в рахунок погашення заборгованості й відповідно заперечення представника відповідачки в частині того, що ОСОБА_1 зазначеними в довідці картками не користувалася, із заявами про збільшення кредитного ліміту в установу банку не зверталася, та використані кредитні кошти не повертала, а також не зверталася до банку із заявами про перевипуск платіжних карток ж не обґрунтованими, оскільки перевипуск карти здійснюється лише при наявності особи, яка її отримує та з документом підтверджуючий особи ( паспорт).

Отже, судом встановлено, що 25.03.2014 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір №б/н, таким чином, між сторонами виникли кредитно-договірні відносини.

Згідно довідки за кредитним договором відповідачці було надано ряд карток, строк дії останньої з яких спливає в серпні 2020 року.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд зазначає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний Банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 30.12.1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що надані АТ КБ «ПриватБанк», по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до наданого позивачем розрахунку, з 25.03.2014 року по 23.12.2017 року користувалась кредитними коштами, наданими їй АТ КБ «ПриватБанк».

Судом витребувано у позивача виписка за договором №б/н від 25.03.2014 на день розгляду справи в суді.

Представником АТ КБ «ПриватБанк» надано виписка за договором №б/н за період з 31.05.2016-14.02.2023, відповідно до якого з 31.05.2016 відповідачем витрачено 35334,90 грн. кредитних коштів, з них погашено 16251,60 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку для стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за простроченим тілом кредиту (35334,90-16251,60) в розмірі 19083,30 грн..

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

З викладеного можна зробити висновок, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, регулюються нормами ЦК України, що передбачають відповідальність за порушення грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 цього Кодексу).

Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Щодо вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, суд зазначає, з наданого суду розрахунку не вбачається за який період та яких сум прострочення розраховано сума заборгованість за відсотками.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За таких обставин, позивачем належними та допустимими доказами не доведено що сума заборгованості за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України у відповідача перед банком складає 12560,24 грн., а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у цій справі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 523,72 грн. із розрахунку (розмір заявлених вимог 64245,57 грн., розмір вимог, що підлягають задоволенню 19083,03 грн. та розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 1762,00 грн. (1762,00 грн х 19083,03 грн : 64245,57 грн = 523,72 грн).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, 610, 612, 1048-1049, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.03.2014 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту 19 083,03 гривень (дев`ятнадцять тисяч вісімдесят три гривни 03 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати за сплату судового збору в розмірі 523,72 гривень. (п`ятсот двадцять три гривни 72 копійки)

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2023 року

Суддя: Н. М. Ваврушак