ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 березня 2021 року у складі головуючого судді Калмикової Л. К.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про усунення перешкод у вихованні та спілкування з малолітньою дитиною,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 за участю Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про усунення перешкод у вихованні та спілкування з малолітньою дитиною.

Позов мотивовано тим, що він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації № 231 встановлено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір`ю ОСОБА_2 , а розпорядженням від 15 травня 2019 року № 232 визначена його участь у вихованні та спілкуванні із малолітньою донькою ОСОБА_4 , а саме: перша і третя субота та друга та четверта неділя місяця із 9:00 до 18:00 години з можливістю відвідувати розважальні заходи за попередньою домовленістю із матір`ю, враховуючи стан здоров`я дитини, її думку та бажання.

Вважає, що дане розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації не повній мірі відображає інтереси дитини та порушує його права на рівність у вихованні дитини, оскільки в ньому не враховано інтереси дитини та його побажання на спільний відпочинок: осінні, зимові, весінні шкільні канікули та святкові дні та спільну ночівлю за місцем його проживання.

Донька його любить та ставиться із повагою і має бажання з ним спілкуватися як найбільше.

Встановлений графік спілкування з донькою не може забезпечити належне спілкування батька з донькою, яка потребує, крім материнського піклування, також і піклування батька. У нього добрі відносини із дитиною і він має намір приймати більш активну роль у вихованні своєї дитини.

Враховуючи вік дитини - 8 років, її інтереси, особисту прихильність до нього, їх взаємовідносини, бажання бабусі та дідуся, його місце проживання та час на дорогу до домівки та зворотний час, найбільш оптимальним вважає графік - кожну першу та третю суботу с 9 ранку до 18 годин неділі з обов`язковим поверненням дитини до постійного місця проживання не пізніше 18.00.

Вказував, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування під різними підставами, не дає йому спілкуватися з донькою згідно встановленого графіку, що є порушенням не лише його права, а і законних прав малолітньої дитини.

Донька виявляє прихильність до нього, як батька, та сумує за ним, а відтак потребує більш тривалого щомісячного контакту між ними, що з урахуванням психологічного стану дитини відповідатиме у першу чергу її інтересам та законним правам на особисте, регулярне спілкування з батьком, який у силу життєвих обставин, що склалися, проживає окремо. Але маніпулювання відповідача шкодить психіці дитини та порушує її інтереси.

Посилаючись на викладене та з урахуванням уточненої позовної заяви від 07.05.2020 просив суд визначити його участь у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 шляхом затвердження наступного графіку зустрічей: кожну першу та третю суботу с 9:00 ранку до 18:00 години неділі за місцем його проживання або реєстрації, без присутності матері з обов`язковим поверненням дитини до постійного місця проживання не пізніше 18:00; визначити право на спільне проведення без присутності матері щорічної тарифної відпустки строком до 10-ти діб під час літніх канікул для відпочинку дитини у період із 1 червня по 31 серпня; визначити право проводити сумісну відпустку без присутності матері до 5 днів під час осінніх, весняних, зимових канікул у школі; визначити право проводити наступні святкові дати разом з батьком кожного парного року: з 31.12 по 01.01 - Новорічне свято, 07.01 - Різдво, 02.01 - день народження дитини ОСОБА_4 , 08.03 - ОСОБА_5 жіночий день, 01.09 - День знань; визначити право проводити наступні святкові дати разом з батьком щорічно, без присутності матері: день народження батька - 19 липня, день народження бабусі по батьковій лінії - 14 червня, день народження дідуся по батьковій лінії - 04 березня, зобов`язати відповідача не чинити перешкод у виконанні рішення суду.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1 участь у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом проводити наступні святкові дати без присутності матері: 19 липня - день народження батька, 14 червня - день народження бабусі по батьковій лінії, ІНФОРМАЦІЯ_2 дідуся по батьковій лінії - до 18:00 за попередньою домовленістю з матір`ю, враховуючи стан здоров`я та бажання дитини.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір 150,00 грн.

Рішення суду мотивовано недоведеністю факту ухилення відповідача від виконання рішення органу опіки та піклування щодо участі батька у вихованні дитини та доцільності залишити визначений розпорядженням голови Дергачівської райдержадміністрації № 232 від 15.05.2019 графік побачень, додатково визначивши можливість проведення спілкування батька з дитиною без присутності матері у дні народження батька та бабусі з дідусем по батьковій лінії, що не буде суперечити інтересам дитини, та навпаки, сприятиме зміцненню зв`язків з батьком та його родиною.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що опікунська рада не є органом опіки і піклування, а рішення опікунської ради не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії, що має обов`язковий характер. Отже, рішення органу опіки та піклування не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав і суд може не погодитися з ним, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини, тому вважає, що висновки суду про те, що він не оскаржував розпорядження Дергачівської РДА не можуть братися за основу відмови у позові.

Вказує, що твердження суду першої інстанції щодо того, що ним не здійснено будь-яких дій, які б свідчили про наміри збільшити участь у вихованні доньки, не відповідають дійсності, оскільки такі його дії супроводжувалися відмовками з боку відповідача, а фіксувати кожного разу в поліції факт перешкод у спілкуванні з донькою він не бажав щоб не травмувати доньку.

Вважає, що його бажання у спілкуванні з донькою та активну участь у її вихованні підтверджується саме даним судовим спором.

Зазначає, що судом не було надано належну оцінку доказам у справі, а саме акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї за його місцем проживання.

Наголошує на тому, що факт належного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків ніяк не повинен впливати на права та обов`язки другого з батьків.

На думку апелянта, встановлені Протоколом індивідуальної психологічної діагностики, наданим практичним психологом КЗ «Малоданилівський ліцей» Малоданилівської селищної ради Харківської області, психосоціальні порушення у доньки ОСОБА_4 можливо вирішити лише у тому випадку, якщо батьки будуть разом брати участь у вихованні дитини, припинять усі суперечки та конфлікти й поставлять на перше місце саме інтереси дитини.

Звертає увагу на те, що жодної заборгованості зі сплати аліментів він не має.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Козаренко Н. Ю. надала відзив, заперечення та пояснення на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі розпорядження голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» справу було передано за підсудністю до Полтавського апеляційного суду.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що сторонами у справі не заперечується та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 11.01.2011 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського МУЮ, актовий запис № 4.

Дитина сторін проживає разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 бажає брати участь у вихованні дитини у зв`язку з чим звернувся до Дергачівської районної державної адміністрації із заявою про визначення йому способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою.

Розпорядженням Дергачівської РДА від 15 травня 2019 року № 232 визначено ОСОБА_1 участь у вихованні та спілкуванні із малолітньою донькою ОСОБА_4 : перша і третя субота та друга та четверта неділя місяця із 9:00 до 18:00 години з можливістю відвідувати розважальні заходи за попередньою домовленістю із матір`ю дитини, враховуючи стан здоров`я дитини, її думку та бажання. Рекомендовано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , у якому забезпечені умови для перебування дитини, за наявною в матеріалах справи інформацією він характеризувався позитивно.

Згідно висновку Дергачівської районної державної адміністрації від 26.06.2020 № 01-49/1992 про доцільність визначення громадянину ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного на виконання вимог статті 19 СК України, визнано доцільним залишити попередньо визначений порядок спілкування без змін, а саме: визначити громадянину ОСОБА_1 дні для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожну першу і третю суботу та другу і четверту неділю місяця з 09-00 до 18-00 години з можливістю відвідувати дитячі розважальні заходи, за попередньою домовленістю з матір`ю, враховуючи стан здоров`я дитини, її думку та бажання.

Частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Спори щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, вирішуються судом. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина друга статті 159 СК України).

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та визначивши періодичні побачення батька з донькою лише у родинні свята - дні народження позивача та його батьків - бабусі та дідуся дитини, суд першої інстанції фактично не вирішив спір з приводу участі позивача у вихованні дитини та спілкування з нею в інші дні року, зокрема, можливість щотижневого особистого спілкування дитини з батьком, що може забезпечити їх стійкий психоемоційний зв`язок та сприятиме зміцненню родинних стосунків.

У мотивувальній частині рішення суд констатував доцільність залишення позивачеві способу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, що визначений розпорядженням Дергачівської райдержадміністрації № 232 від 15.05.2019, але відповідних днів побачення батька з дитиною не встановив, незважаючи на те, що цей графік оспорюється позивачем та при вирішенні цього спору обов`язкова участь Дергачівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, забезпечується поданням до суду письмового висновку щодо розв`язання спору відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України, якій і є предметом дослідження та оцінки судом на предмет його достатності, обґрунтованості та відповідності інтересам дитини, що судом першої інстанції здійснено не було.

Надаючи оцінку висновку органу опіки та піклування, колегія суддів апеляційного суду погоджується, що побачення позивача з малолітньою донькою кожну першу та третю суботу, а також другу і четверту неділю місяця з 9 до 18 години з можливістю відвідування дитячих розважальних заходів є необхідним і достатнім для спілкування батька з дитиною та її виховання, враховуючи вік дитини, її ставлення до батька та розпорядок дня, пов`язаний з навчанням та відвідуванням гуртків для розвитку дитини. Саме такий порядок спілкування батька з дитиною відповідає принципу рівності прав обох батьків та пріорітету інтересів дитини, сприятиме покращенню їх стосунків і є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

При цьому, за відсутності доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише за бажанням дитини, та враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, їх тісний психоемоційний зв`язок, колегія суддів вважає, що обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини може призвести до унеможливлення реалізації батьком своїх прав, тому не бере до уваги висновок органу опіки та піклування в частини врахування думки і бажання дитини, як обов`язкової умови участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Разом з тим, вимоги ОСОБА_1 щодо порядку спілкування з дочкою, який передбачає залишення дитини на ночівлю за місцем проживання або реєстрації батька та спільний відпочинок за відсутності матері, а також спільне проведення загальнодержавних свят та дня народження дитини, з огляду на малолітній вік дитини, її психоемоційний стан, звичайне середовище, до якого вона звикла, та прихильність до матері і родини, з якою вона постійно проживає, не відповідають інтересам дитини та правомірно відхилені районним судом.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалення в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі батька - ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітньою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом періодичних побачень кожної першої та третьої суботи, та другої і четвертої неділі місяця з 9 до 18 години за місцем проживання дитини з правом відвідувати дитячі розважальні заходи без присутності матері дитини - ОСОБА_2 з урахуванням стану здоров`я та розкладу дня дитини.

В іншій частині рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна