Номер провадження: 22-ц/813/1814/23
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дєордієвої Ірини Вікторівни про визнання договору недійсним в частині дарування 1/2 частки у праві власності на квартиру, на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Бондар В.Я. 30 серпня 2021 року у м. Одеса,

встановила:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дєордієвої І.В. у якому, з урахуванням уточнень, просив:

- Визнати недійсним змішаний цивільно-правовий договір, укладений 18 серпня 2016 року між ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. та зареєстрований у реєстрі за №1896 в частині дарування ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №310896663 від 25 серпня 2016 року, видавник: приватний нотаріус Дєордієва І.В., Одеський міський нотаріальний округ, номер запису про право власності: 16069926;

- Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

19 серпня 2021 року до суду першої інстанції надійшла заява представника ОСОБА_6 , в якій останній просив прийняти додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 сплачений судовий збір у розмірі 10757,60 гривень; 2720 Євро судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката; 25035,86 грн. судових витрат, пов`язаних із прибуттям представників до суду, на підтвердження понесення яких подано відповідні докази.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2021 року заяву представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 про винесення додаткового рішення було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 сплачений судовий збір у розмірі 10757,60 гривень.

Відмовлено у задоволенні вимог представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судових витрат.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення судових витрат, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати, які складаються з: витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 2270 Євро, 25035,86 грн. витрат, пов`язаних із прибуттям представників до Приморського районного суду м. Одеси.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розрахунок за надання правничої допомоги між адвокатським об`єднанням та позивачем в іноземній валюті відповідає вимогам законодавства та судовій практиці Верховного Суду, суд не вправі необґрунтовано втручатись у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення фактичних витрат, до яких входять і витрати на відрядження адвоката.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника ОСОБА_6 про винесення додаткового рішення відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскільки рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2021 року, яке оскаржене в апеляційному порядку ОСОБА_2 , має бути скасовано та відмовлено у задоволенні позову, то відповідно підлягає скасуванню і додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2021 року.

Сторони про розгляд справи на 07 лютого 2023 року були сповіщені належним чином.

Заяв, клопотань від сторін по справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для часткового скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є неправильне застосування судом норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2021 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним в частині дарування 1/2 частки у праві власності на квартиру.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У даному випадку, при ухваленні рішення по даній справі судом не було вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. ч. 1-3 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача;

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З матеріалів справи вбачається, що згідно квитанції № 0.0..1 від 25 листопада 2019 року ОСОБА_8 було сплачено 768,40 грн. судового збору за подачу до суду позовної заяви.

Згідно квитанції № 0.0..1 від 25 листопада 2019 року ОСОБА_8 було сплачено 9605,00 грн. судового збору за подачу до суду позовної заяви.

Крім того, згідно квитанції № 0.0..1 від 25 листопада 2019 року, ОСОБА_8 було сплачено 384,20 грн. судового збору за подачу до суду заяви про забезпечення позову.

Таким чином загальна сума судового збору, який сплачено позивачем, складає 10757,60 грн.

Враховуючи доведеність понесення позивачем цих витрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог у цій частині.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 2270 Євро суд першої інстанції виходив з того, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань між позивачем та адвокатом щодо оплати послуг по наданню професійної правничої допомоги в іноземній валюті суперечить чинному законодавству.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду необґрунтованим, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 визначив судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2720 Євро.

На підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 2720,00 Євро представником позивача подані наступні документи: Договір про надання правової допомоги № б/н від 04 вересня 2019 року; Додаткова угода № 4 до Договору про надання правової допомоги від 04 вересня 2019 року; Рахунок АО «ВБ Партнере» № 4/1 від 19 листопада 2019 року; виписка з рахунку АО «ВБ Партнере» за 10 грудня 2019 року; Акт здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг № 4/1 від 10 серпня 2021 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 09 червня 2017 року.

Також, на виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, представник позивача подав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому приписами п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У додатковій постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 та від 18 серпня 2022 року у справі № б/н, номер судового провадження 61-5124ав22 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

За умовами Додаткової угода № 4 до Договору про надання правової допомоги від 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 зобов`язався оплатити послуги Адвокатського об`єднання «ВБ Партнерс» у Євро, а саме - в сумі 2270 Євро.

Колегія суддів приймає до уваги, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що суд має право у своєму судовому рішенні вказувати про стягнення грошової суми в іноземній валюті, у якій і підлягає тоді його виконання (постанови Великої Плати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц та у справі № 464/3790/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц, від 18 серпня 2022 року у справі № 22-з/824/392/2022).

У зв`язку із цим, враховуючи договірні умови оплати позивачем адвокатських послуг, їх доведеність, а також те, що відповідачі не довели неспівмірність вказаних послуг, колегія суддів доходить до висновку задоволення вимог представник ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2270 Євро.

Що стосується вимог про стягнення з відповідачів 25035,86 грн. витрат, пов`язаних із прибуттям представників до Приморського районного суду м. Одеси, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у їх задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

на професійну правничу допомогу;

пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Таким чином відшкодування витрат, пов`язаних з переїздом за межами міста, чинним процесуальним законом не передбачено.

Згідно ч. 1 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

Таким чином, встановивши, що позивач просить відшкодувати вартість понесених ним витрат, які не пов`язані із вчиненням ним процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів погоджується із висновком суду про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачів 25035,86 грн. витрат, пов`язаних із прибуттям представників позивача до м. Одеси.

Вказане кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02 грудня 2021 року у справі №761/35926/18.

Доводів щодо неспівмірності та/або необґрунтованості понесених позивачем судових витрат, клопотання про зменшення таких витрат апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

При вказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до частково неправильного вирішення справи, що є підставою для часткового скасування додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2021 року в частині стягнення витрат на правову допомогу, та постановлення нового судового рішення про задоволення вимог представника ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 2270 Євро., з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2021 року - скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Постановити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути, у рівних частинах, з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2720 Євро.

В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 28 лютого 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.В. Князюк