ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4263/21
провадження № 2/753/1874/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Вітер І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 3-тя особа: Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним, виселення з жилого приміщення,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним, виселення з жилого приміщення.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що згідно листа начальника Київського КЕУ №303/25/6-1141 від 11.10.2006 року направленого начальнику Будинкоуправління №12 Київського КЕУ Міністерства оборони України на виконання протокольного рішення від 7.08.2006 року, прийнятого на особистому прийомі громадян з особистих питань першим заступником Міністра оборони України Поляковим Л.І., старшому лейтенанту ОСОБА_1 та його матері на період навчання на курсах по вивченню англійської мови при посольстві Великобританії в Україні запропоновано надати кімнату №1 в квартирі АДРЕСА_1 . Будинок АДРЕСА_2 відноситься до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України і має статус гуртожитку. 29.05.2008 року ОСОБА_1 , а 12.08.2008 року ОСОБА_2 були зареєстровані у вказаному гуртожитку. Фактично відповідачі з 2006 року займають і проживають в кімнаті №1 квартири АДРЕСА_1 . В подальшому рішенням заступника Міністра оборони України №303/4/446 від 6.12.2016 року погоджено розглянути питання забезпечення ОСОБА_1 двохкімнатною квартирою для постійного проживання після надходження на розподіл до гарнізону м. Києва житла по АДРЕСА_3 . Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії Київського КЕУ №8 від 26.10.2017 року погоджено надання постійного житла старшому лейтенанту у відставці ОСОБА_1 , який є інвалідом 1 групи, двохкімнатну квартиру АДРЕСА_4 на сім`ю з двох осіб: на нього і його матір ОСОБА_2 , 1949 року народження зі зняттям з квартирного обліку у гарнізоні м. Києва. Згідно розпорядження Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації №120 від 23.02.2018 року затверджено список розподілу та надання житлової площі від 1.02.2018 року військовослужбовцю гарнізону м. Києва ОСОБА_1 двохкімнатної квартири АДРЕСА_4 на сім`ю з двох осіб. 27.02.2018 року Солом`янською районною у м. Києві державною адміністрацією було видано ордер на право зайняття жилого приміщення №019066 серія Б ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_4 на сім`ю з двох осіб: його і його матір. Згідно інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за №24/2033, що втратила чинність 16.10.2018 року, військовослужбовець або особа, звільнена з військової служби, та члени їх сімей зобов`язані у двотижневий строк звільнити займане ними жиле приміщення в гуртожитку в разі надання службового приміщення, отримання жилого приміщення для постійного проживання, придбання в межах гарнізону жилого приміщення для постійного проживання або вибуття для виконання службових обов`язків за кордон разом з членами сім`ї. Відповідно до акту від 23.12.2020 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_4 фактично проживає ОСОБА_1 , а згідно акту від 24.12.2020 року встановлено, що в кімнаті №1 квартири АДРЕСА_1 фактично мешкає ОСОБА_2 , 1949 року народження. Таким чином, відповідачі займають одночасно і вказану двохкімнатну квартиру, і кімнату у відомчому гуртожитку. При отриманні зазначеного ордеру на жиле приміщення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язані були надати письмове зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду, яким є кімната в гуртожитку, що ними не було зроблено. Вказані обставини є підставами для визнання ордеру недійсним, що регламентовано ст.59 ЖК України та п.73 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Таким чином при визнанні ордеру, який отримав ОСОБА_1 , недійсним, він та його матір ОСОБА_2 підлягають виселенню з квартири АДРЕСА_4 з наданням іншого жилого приміщення, яке вони займали, а саме: кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку квартири АДРЕСА_1 . Також просить стягнути з відповідачів на користь позивачів понесені судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились жодного разу, про розгляд справи були неодноразово повідомлені судом належним чином (а.с.78-79; 100; 102; 107-109), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у їх відсутність не звертались.

Представник 3-ї особи Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, але у направлених до суду поясненнях 3-ї особи, які були названі відзивом, представник ОСОБА_6 просила розглянути справу у відсутність представника 3-ї особи, винести рішення згідно діючого законодавства, пояснивши правове обґрунтування видачі ордеру на жиле приміщення відповідачу ОСОБА_1 .

Заслухавши представника позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

За приписами ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Згідно ст.1 ЖК України відповідно до Конституції СРСР і Конституції Української РСР громадяни Української РСР мають право на житло.

За змістом ч.1-2, ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно акта приймання (передачі) будинків, споруд і територій військового містечка, затвердженого начальником Головного КЕУ ЗСУ від 31 березня 2017 року, вказаний будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, обліковується в Київському КЕУ і за своїм статусом є гуртожитком.

За змістом листа начальника Київського КЕУ №303/25/6-1141 від 11.10.2006 року направленого начальнику Будинкоуправління №12 Київського КЕУ Міністерства оборони України на виконання протокольного рішення від 7.08.2006 року, прийнятого на особистому прийомі громадян з особистих питань першим заступником Міністра оборони України Поляковим Л.І., старшому лейтенанту ОСОБА_1 та його матері на період навчання на курсах по вивченню англійської мови при посольстві Великобританії в Україні запропоновано надати кімнату №1 в квартирі АДРЕСА_1 .

29.05.2008 року ОСОБА_1 , а 12.08.2008 року ОСОБА_2 були зареєстровані у вказаному гуртожитку. Фактично відповідачі з 2006 року займають і проживають в кімнаті №1 квартири АДРЕСА_1 .

В подальшому рішенням заступника Міністра оборони України №303/4/446 від 6.12.2016 року погоджено розглянути питання забезпечення ОСОБА_1 двохкімнатною квартирою для постійного проживання після надходження на розподіл до гарнізону м. Києва житла по АДРЕСА_3 .

Як регламентує ст.15 ЖК України до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством, на території району, міста, району в місті, належить, зокрема, право: здійснювати облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях, затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов; прийняття рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого жилого фонду; видають ордери на жилі приміщення.

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії Київського КЕУ №8 від 26.10.2017 року погоджено надання постійного житла старшому лейтенанту у відставці ОСОБА_1 , який є інвалідом 1 групи, двохкімнатну квартиру АДРЕСА_4 на сім`ю з двох осіб: його і його матір ОСОБА_2 , 1949 року народження зі зняттям з квартирного обліку у гарнізоні м. Києва.

Згідно розпорядження Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації №120 від 23.02.2018 року затверджено список розподілу та надання житлової площі від 1.02.2018 року військовослужбовцю гарнізону м. Києва ОСОБА_1 двохкімнатної квартири АДРЕСА_4 на сім`ю з двох осіб.

Як наголошує ч.1, ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

27.02.2018 року Солом`янською районною у м. Києві державною адміністрацією було видано ордер на право зайняття жилого приміщення №019066 серія Б ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_4 на сім`ю з двох осіб: його і його матір.

Згідно інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за №24/2033, що втратила чинність 16.10.2018 року, військовослужбовець або особа, звільнена з військової служби, та члени їх сімей зобов`язані у двотижневий строк звільнити займане ними жиле приміщення в гуртожитку в разі надання службового приміщення, отримання жилого приміщення для постійного проживання, придбання в межах гарнізону жилого приміщення для постійного проживання або вибуття для виконання службових обов`язків за кордон разом з членами сім`ї.

Відповідно до акту від 23.12.2020 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_4 фактично проживає ОСОБА_1 , а згідно акту від 24.12.2020 року встановлено, що в кімнаті №1 квартири АДРЕСА_1 фактично мешкає ОСОБА_2 , 1949 року народження.

Як наголошує ч.1, ст.59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Правила, які регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання, передбачені Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР».

Згідно п.64 Правил (у редакції, чинній на час розгляду справи та на час виникнення правовідносин) громадяни (в тому числі тимчасово відсутні), відносно яких прийнято рішення про надання жилого приміщення, дають письмове зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи в будинку житлово-будівельного кооперативу (за винятком тих, кому жиле приміщення належить на праві приватної власності). У надане жиле приміщення переселяються члени сім`ї, які включені в ордер і дали письмове зобов`язання про переселення в це приміщення, що передбачено у п. 66 Правил.

За змістом п.73 тих же Правил ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 на час подачі позову до суду, так і на час розгляду справи займає вказану двохкімнатну квартиру, а відповідач ОСОБА_2 займає кімнату у зазначеному відомчому гуртожитку. При отриманні зазначеного ордеру на жиле приміщення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язані були надати письмове зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду, яким є кімната в гуртожитку, що ними не було зроблено.

Аналізуючи диспозицію ч.1, ст.59 ЖК України, суд вбачає три конкретні умови визнання ордеру недійсним та інші випадки порушення порядку і умов надання жилих приміщень. До інших випадків визнання ордеру недійсним відносяться умови, які суб`єктивно створюють порушення прав інших фізичних та юридичних осіб при отриманні ордеру на жиле приміщення. Правила, які регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання, передбачені Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» встановлюють конкретний порядок і процедуру видачі ордерів громадянам на жилі приміщення. Цей порядок відноситься до обов`язкового виконання посадових осіб державних установ, які вправі вимагати від фізичних осіб певних дій щодо збору документів, які в своїй сукупності надають право на видачу документу на заселення в жиле приміщення.

Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В своїй позовній заяві позивачі просять визнати ордер на жиле приміщення, отримане ОСОБА_1 , недійсним, оскільки відповідачі зобов`язані були надати письмове зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду, яким є кімната в гуртожитку, що ними не було зроблено, посилаючись на п.73 Правил.

Оцінюючи вказані норми права та підзаконний акт, який втратив чинність, суд вважає, що вимога про надання письмового зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення відноситься до повноважень державного органу та їх посадових осіб, які погоджують та виносять рішення про надання постійного житла військовослужбовцю та членам його родини. Саме вони повинні були вимагати у відповідача ОСОБА_1 вказане письмове зобов`язання, а він - виконати його. Однак представник позивачів не надала суду доказів, що посадові особи позивачів вимагали від відповідача ОСОБА_1 при отриманні постійного житла написання і надання письмового зобов`язання на виселення з гуртожитку його і його матері, а останній від запропонованого свідомо ухилився або не виконав з будь-яких інших підстав. При цьому Солом`янська районна у м. Києві державна адміністрація за наявності всіх необхідних документів видала ОСОБА_1 спірний ордер на зайняття вказаного жилого приміщення.

За таких обставин суд вважає, що відсутність вимоги посадових осіб позивачів до відповідача про надання зазначеного письмового зобов`язання, і з цього приводу ненадання відповідачем такого документу, не є підставами для утворення інших випадків порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Таким чином, для визнання ордеру недійсним відсутні правові підстави, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.117 ЖК України у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення.

У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

Оскільки суд відмовляє позивачам у задоволенні позову про визнання ордеру недійсним, тому суд також відмовляє і у вимогі про виселення відповідачів з наданням іншого жилого приміщення, так як дана вимога є похідною від першої вимоги. Тим більше, що вимога позивачів про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_4 не може бути задоволена і з тих підстав, що вказана відповідачка не заселялась до зазначеного житла, а продовжила проживати в гуртожитку, що підтвердила в судовому засіданні і представник позивачів. Тому відповідача ОСОБА_2 неможливо виселити з того приміщення, де вона не проживає.

Згідно ст.133; 141 ЦПК України, відмовляючи в задоволенні позову позивачам в повному обсязі, не підлягає і вимога про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81; 133; 141; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.47 Конституції України, ст.1; 9; 15; 58; 59; 117 ЖК України, ст.29 ЦК України, ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, п.64; 66; 71; 73 Правила, які регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання, передбачені Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 3-тя особа: Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання ордеру на жиле приміщення №019066 серія Б від 27.02.2018 року, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, недійсним, виселення з жилого приміщення - квартири АДРЕСА_4 з наданням іншого жилого приміщення, стягнення судових витрат відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 13.03.2023 року.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня отримання його копії відповідачками.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя :