Справа № 466/9550/22
Провадження № 2/466/731/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 березня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з настасяк Б. І.

з участю: представника позивача Галайського О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З. В. про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,-

у с т а н о в и в:

29 листопада 2022 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява адвоката Галайського Ореста Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, у якій просив суд ухвалити рішення, яким визнати право власності в порядку спадкування за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 (а. с. 1-3).

Стислий виклад позиції позивача.

Обґрунтування позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб їх матері № НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження позивача № НОМЕР_3 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану № 6 та № 5.

Батьками померлої ОСОБА_5 були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_8 одружилась з ОСОБА_9 . У шлюбі у них народилася позивач , отже батьками ОСОБА_10 були ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Позивач та померла мають спільну матір, але є дітьми від різних батьків.

Відтак, позивач ОСОБА_2 є рідною сестрою померлої ОСОБА_4 по матері - ОСОБА_12 .

Після смерті ОСОБА_4 її сестра - ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2022 №3132/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 відмовлено.

Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 може бути видано на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки такі належали померлій на праві власності.

Що стосується 1/4 частини квартири, то нотаріус вважав, що такі належать колишньому з подружжя померлої - ОСОБА_3 , оскільки 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 була придбана померлою ОСОБА_4 за час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Однак, з такою відмовою позивач не погоджується, оскільки нотаріусом під час вирішення питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину не було враховано, що придбана ОСОБА_4 за час перебування в шлюбі 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 була особистою власністю померлої.

На підставі Договору купівлі-продажу від 07.05.2002 ОСОБА_4 та ОСОБА_13 придбали квартиру АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_13 , спадкоємцем її майна стала ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.09.2012.

Відтак, ОСОБА_4 стала єдиним власником квартири АДРЕСА_1 (1/2 на підставі договору купівлі-продажу та 1/2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_13 ).

Проте, на час придбання квартири у 2002 році, ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , саме тому нотаріус помилково вважає, що ОСОБА_3 є власником 1/4 частини квартири.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 14.10.2013 у справі № 441/1464/13 шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було розірвано.

Даним рішенням суду було встановлено та підтверджено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в шлюбі фактично не проживають з 1998 року, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу майна не мають.

Відтак, насправді, ОСОБА_4 не перебувала у шлюбних відносинах з 1998 року, і хоча такий був розірваний лише у 2013 році, однак, спільного господарства з відповідачем вона не вела, в шлюбних відносинах не перебувала, подружні стосунки припинила з 1998 року.

Як наслідок відсутності спільного господарства та проживання з відповідачем, ОСОБА_4 придбала квартиру у 2002 році за особисті кошти, що означає, що 1/2 частки в даній квартирі є її особистою власністю, і не була спільною власністю подружжя.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 спільного господарства з відповідачем не вела з 1998 року дана квартира хоча і була придбана за час перебування в зареєстрованому шлюбі, але фактично придбана за особисті кошти ОСОБА_4 .

Більше того, під час розірвання шлюбу відповідач жодних претензій щодо поділу майна не мав, що підтверджується вищенаведеним рішенням суду.

Отже, на думку позивача, придбана 1/2 частина квартира АДРЕСА_1 була особистою власністю померлої.

Однак, нотаріус на дані обставини уваги не звернув і позивач змушена захищати свої права та інтереси як спадкоємець у судовому порядку.

3/4 права власності на квартиру є безспірними, оскільки, такі ОСОБА_4 набула на підставі свідоцтва про право на спадщину (1/2 ) та 1/4 є безспірною на підставі договору купівлі-продажу, який був здійснений під час зареєстрованого шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Під сумнів ставить нотаріус право власності на 1/4 частку, яка нібито мала б належати чоловіку померлої, оскільки, квартира придбавалась за час офіційно зареєстрованого шлюбу.

Зважаючи на відмову нотаріуса, єдиним належним способом захисту порушеного права є звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частки квартири.

Отже, на думку позивача, нотаріус прийшов до помилкового висновку про те, що придбана 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 була спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 було відмовлено безпідставно, а дана 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 не належить ОСОБА_3 .

Тому з метою захисту своїх спадкових прав та інтересів, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відзив на позовну заяву відповідачем ОСОБА_3 в порядку ст. 178 ЦПК України, у встановлений судом строк до суду не подано.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні (а. с. 31).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2023 року залучено державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З.В. як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у цивільній справі № 466/9550/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Витребувано в державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З.В. належно завірену у встановленому порядку копію спадкової справи відкриту після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 39).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 43).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2023 року постановлено проводити заочний розгляд справи (а. с. 86).

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Галайський О. В. позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеній позовній заяві, просив такі задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про виклик до суду, які ним отримано 16.12.2022, 24.01.2023, 10.02.2023, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив.

У судове засідання третя особа державний нотаріус Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З. В. не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 07.02.2023 на адресу суду надіслала належним чином завірену копію спадкової справи № 902/2021 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 48-77).

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 11.09.2021 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 10).

Померла ОСОБА_4 є рідною сестрою позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про шлюб їх матері серії НОМЕР_5 від 14.02.1965 (а. с. 20), свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_10 серії НОМЕР_6 від 10.11.1966 (а. с. 21), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 (а. с. 22-23) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 5 (а. с. 24-25).

Батьками померлої ОСОБА_5 були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_8 одружилась з ОСОБА_9 . У шлюбі у них народилася позивач, отже батьками ОСОБА_10 були ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Позивач та померла мають спільну матір, але є дітьми від різних батьків.

Відтак, встановлено, що позивач ОСОБА_2 є рідною сестрою померлої ОСОБА_4 по матері - ОСОБА_12 .

Після смерті ОСОБА_4 її сестра - ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2022 № 3132/02-31, виданої державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Спільник З.В. позивачу ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено (а. с. 5-6).

Відмова у вчиненні нотаріальної дії мотивована нотаріусом тим, що Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 може бути видано на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки такі належали померлій на праві власності.

На думку нотаріуса, 1/4 частини вищевказаної квартири належить колишньому з подружжя померлої - ОСОБА_3 , оскільки 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 була придбана померлою ОСОБА_4 за час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу від 07.05.2002, посвідченого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Спільник З.В. за реєстровим № 5247, ОСОБА_4 та ОСОБА_13 придбали квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 11-12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2012, посвідченим державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Спільник З.В. та зареєстрованим у реєстрі за № 3-1196, після смерті ОСОБА_13 , спадкоємцем її майна стала її мама ОСОБА_4 (а. с. 13). Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири.

Відтак, ОСОБА_4 стала єдиним власником квартири АДРЕСА_1 (1/2 на підставі договору купівлі-продажу та 1/2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_13 ).

На час придбання квартири у 2002 році, ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 14.10.2013 у справі № 441/1464/13-ц шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвано (а. с. 14).

Вказаним рішенням судом встановлено та підтверджено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в шлюбі фактично не проживають з 1998 року, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу майна не мають. Відповідач жодних претензій щодо поділу майна не мав.

Суд погоджується з тим, що оскільки рішенням суду встановлено, що ОСОБА_4 спільного господарства з відповідачем ОСОБА_3 не вела з 1998 року, спірна квартира хоча і була придбана за час перебування в зареєстрованому шлюбі, але за особисті кошти ОСОБА_4 , відтак 1/2 частки в даній квартирі є її особистою власністю, і така не була спільною власністю подружжя.

Тому, придбана 1/2 частина квартира АДРЕСА_1 була особистою власністю померлої ОСОБА_4 .

Згідно довідки 1/11079 від 30.11.2021, виданої Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» позивачу ОСОБА_2 встановлено, що згідно матеріалів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за: ОСОБА_4 - 1/2 на підставі договору купівлі-продажу № 5247 07.05.2002, посвідченого Красовською А. В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстровано в ЛОДКБТІ та ЕО 27.05.2002 за реєстровим № 15207; ОСОБА_4 - 1/2 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-1196 13.09.2012, виданого Третьою львівською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в ОКПЛОРБТІта ЕО 01.10.2012 за реєстровим № 29170658 (а. с. 15).

Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити її право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

У статті 356 ЦК України зазначається, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співмешканців у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір, сплаченого позивачем за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З. В. про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати право власності в порядку спадкування за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП суду невідомий, на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП суду невідомий, адреса: 81512, Львівська обл., Городоцький р-н, с. Мшана.

Третя особа: державний нотаріус Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З. В., місцезнаходження: АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. Т. Едер