Провадження №2/522/2097/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Янчевої К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси в цивільній справі №522/22872/17 (провадження №2/522/4223/18) від 22 січня 2018 визнано та затверджено мирову угоду, укладену 18 грудня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 22 січня 2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 січня 2023 року прийнято у провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12 червня 1997 року відповідач ОСОБА_2 , яка приходиться позивачу донькою, звернулась до позивача з проханням позичити їй грошові кошти у розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) доларів США для придбання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для проживання в ній разом зі свою сім`єю.

Того ж дня позивач передав відповідачу обумовлену суму грошових коштів.

У підтвердження виконання своїх зобов`язань відповідачем було складено розписку в простій письмовій формі, власноруч, в якій вона зазначила, що зобов`язується повернути грошові кошти в повному обсязі після отримання вимоги про повернення позики в строк визначений відповідною вимогою.

19 листопада 2001 року позивач позичив відповідачу додатково 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) доларів США для придбання приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , про що відповідачем було складено в простій письмовій формі чергову розписку, з аналогічними умовами повернення боргу.

10 серпня 2007 року позивач позичив відповідачу 43 000 (сорок три тисячі) доларів США на придбання автомобіля марки HONDA модель CR-V, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , про що відповідачем було складено відповідну розписку.

До 2017 року в позивача були гарні відносини з відповідачем. Доходи позивача повністю покривали його потреби, а тому в нього не було необхідності вимагати повернення боргу.

Проте з початку 2017 року фінансове становище позивача значно погіршилося та в нього виникла потреба в коштах, які він позичив відповідачу.

Також погіршилися і відносини позивача з відповідачем. Відповідач перестала контактувати з позивачем та повністю ігнорувала прохання відповідача повернути борг.

14 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення грошових коштів, отриманих від позивача за розписками від 12 червня 1997 року, 19 листопада 2001 року та 10 серпня 2007 року відповідно, але вимога не була виконана.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у сумі, що становить еквівалент 97 000 (дев`яносто сім тисяч) доларів США за офіційним курсом долару США на дату винесення рішення суду та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 8000,00 грн.

Розгляд справи призначено на 21.02.2023 об 11 годині 00 хвилин.

У судове засідання 21 лютого 2023 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання сповіщені належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності та відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 червня 1997 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) доларів США, які відповідач зобов`язалась повернути в повному обсязі після отримання вимоги про повернення позики в строк, визначений відповідною вимогою, про що написала особисту розписку.

19 листопада 2001 року позивач позичив відповідачу додатково 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) доларів США, які відповідач зобов`язалась повернути в повному обсязі після отримання вимоги про повернення позики в строк протягом п`яти днів з моменту отримання вимоги, про що написала особисту розписку.

10 серпня 2007 року позивач позичив відповідачу 43 000 (сорок три тисячі) доларів США, які відповідач зобов`язалась повернути в повному обсязі після отримання вимоги про повернення позики в строк, визначений відповідною вимогою, але не пізніше 10 днів з моменту отримання вимоги, про що написала особисту розписку.

Позивач посилається на те, що 14 липня 2017 року він звернувся до відповідача з письмово вимогою про повернення грошових коштів, отриманих від нього за розписками від 12 червня 1997 року, 19 листопада 2001 року та 10 серпня 2007 року, однак вимога про повернення коштів не виконана.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, суд вважає, що у зв`язку з невиконанням взятих на себе відповідачем зобов`язань, з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 позичені кошти в розмірі 3 547 154,20 грн., що становить еквівалент 97 000 (дев`яносто сім тисяч) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 21 лютого 2023 року.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що за подання даного позову позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 8000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцію, а отже з врахуванням задоволення позовних вимог, суд стягує витрати по оплаті судового збору в розмірі 8000,00 грн.

Керуючись ст.ст.1,2,5, 12,30,43,76,81,84,89,95,137,141,223,235,241,258,259,263-265,268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 заборгованість у розмірі 3 547 154,20 грн., що становить еквівалент 97 000 (дев`яносто сім тисяч) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 21 лютого 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , суму сплаченого судового збору в розмірі 8000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ю.Б. Свячена

21.02.23