Єдиний унікальний номер 448/969/21
Провадження № 2/448/69/23
У Х В А Л А

про витребування доказів

27.02.2023 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Юрій БІЛОУС,

за участю секретаря судового засідання Ірини РОМАНЧЕНКО,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції) в залі суду м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Яворівського району Львівської області) питання про витребування письмових доказів по цивільній справі за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 ,

про: стягнення грошових коштів,

учасники справи:

представники позивача Олена САМАР, Руслана ПАЛІЙ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

У позовній заяві викладена вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Львівського обласного центру зайнятості грошових коштів у вигляді отриманої безвідсоткової фінансової допомоги на поворотній основі для організації підприємницької діяльності у розмірі 64 000 грн. та судових витрат, які складаються із судового збору у сумі 2270 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач належним чином не виконав умови чотиристороннього договору про надання учасникам пілотного проекту безвідсоткової фінансової допомоги на поворотній основі для організації підприємницької діяльності №310 від 30.11.2017 року. Також, представник позивача у змісті позовної заяви зазначив, що матеріали кримінально провадження №0000542 від 11.09.2018 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 , ч.4 ст.358 КК України розглядалися в Мостиському районному суді Львівської області, де Львівський обласний центр зайнятості був залучений в якості потерпілої сторони. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 20.04.2021 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задоволено. Звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №0000542 від 11.09.2018 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України закрито.

В судовому засіданні, судом поставлено на обговорення питання витребування з ініціативи суду письмових доказів, зокрема матеріалів кримінальної справи №448/416/19 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, оскільки матеріали вказаної справи відіграють важливе значення при розгляді даної цивільної справи.

Учасники справи, зокрема сторона позивача в особі представників Самари О.Д. та ОСОБА_3 , а також відповідач ОСОБА_1 не заперечували щодо витребування письмових доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій (п. 3); сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4); запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п. 5).

Відповідно до частини 2 статті 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, однак і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, підтвердження та встановлення усіх обставин по справі є необхідність у витребуванні доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з порушенням відповідачем ОСОБА_1 умов чотиристороннього договору №310 від 30.11.2017 року, про які зазначає позивач в позовній заяві, посилаючись на ряд доказів, як на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів у вигляді безвідсоткової фінансової допомоги на поворотній основі для організації підприємницької діяльності та користування нею, суддя з метою повного та всебічного розгляду справи по суті, беручи до уваги зміст заявлених позовних вимог - стягнення безвідсоткової фінансової допомоги на поворотній основі за чотиристороннім договором №310 від 30.11.2017 року, забезпечуючи баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства, вважає за необхідне витребувати із Мостиського районного суду Львівської області матеріали кримінальної справи №448/416/19 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

У судовому засіданні слід оголосити перерву.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 84, 258-260 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Оголосити перерву в судовому засіданні до 15.00 год. 16.03.2023 року.

Витребувати із Мостиського районного суду Львівської області матеріали кримінальної провадження №448/416/19 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Запитувану інформацію необхідно подати суду в строк до 16.03.2023 року.

Ухвала про витребування доказів виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Юрій БІЛОУС