Справа № 486/993/22
Провадження № 2-о/486/4/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Волкової О.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Жук А.Ю.,

заявниці - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Южноукраїнська міська територіальна громада в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення (належності правовстановлюючого документу),-

ВСТАНОВИВ:

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: територіальна громада міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення (належності правовстановлюючого документу).

Заявниця звернулась до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту належності їй документів, а саме: свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла ВО «ЮУ АЕС» 17 грудня 1994 року та зареєстрованого Первомайським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 86 кн. 4 стр. 55 про право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5); та технічного паспорту на квартиру (а.с. 6-7).

Свою заяву обґрунтовує тим, що у свідоцтві про народження ім`я її батька було записано « ОСОБА_2 », замість правильного « ОСОБА_2 ». Згодом їй довелось звертатись до суду про встановлення факту належності їй диплома та трудової книжки, що підвтерджується рішенням суду у цивільній справі № 2-222/05. Через деякий час вона виявила, що в свідоцтві про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та в технічному паспорті на квартиру її по батькові також записано неправильно. Просить встановити факт належності їй зазначеного свідоцтва та технічного паспорта, які видані на її ім`я, але в яких неправильно зазначено її по батькові.

У судовому засіданні 20.02.2023 заявниця підтримала заяву, просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючих документів на квартиру.

Представник зацікавленої особи Южноукраїнської міської територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від секретаря міської ради до суду надійшла заява, відповідно до якої він проти задоволення заяви не заперечує та просить суд розглядати справу без участі представника зацікавленої особи.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого Южноукраїнським МВУМВС України в Миколаївській області 17.06.1997, по батькові заявниці « ОСОБА_3 » (а.с. 4).

Судом встановлено, що відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у цивільній справі № 2-222/05 заявницею встановлено факт належності їй документів: трудової книжки, диплома, свідоцтва про шлюб (а.с. 6).

Разом з тим, в правовстановлюючих документах на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: в свідоцтві про право власності на житло, яке було видано відділом приватизації житла ВО «ЮУ АЕС» 17 грудня 1994 та зареєстроване Первомайським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 86 кн. 4 стр. 55 та в технічному паспорті на квартиру також по батькові заявниці зазначено як « ОСОБА_4 » (а.с. 5, 6).

Судом встановлено, що в свідоцтві про право власності на житло та технічному паспорті на квартиру по батькові заявниці зазначено неправильно, що позбавляє її права розпоряджатись квартирою. Тому ця невідповідність підлягає виправленню шляхом встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявниці.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст. 315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Метою встановлення відповідного факту є те, що без його встановлення заявниця не зможе повноцінно реалізовувати свої права.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявниці для реалізації її прав володіння, користування та розпорядження правом приватної власності.

Оскільки відповідний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для захисту прав та інтересів заявниці і для задоволення заяви шляхом встановлення факту належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло та технічного паспорта на квартиру.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Керуючись статтями 15, 16 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 10, 11, 13, 19, 43, 76-82, 89, 223, 247, 258-259, 263, 264, 265, 268, 293, 315, 319, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла ВО «ЮУ АЭС» 17 грудня 1994 року та зареєстрованого Первомайським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 86 кн. 4 стр. 55 про право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- технічного паспорта на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олена ВОЛКОВА