28.02.2023 Єдиний унікальний номер 205/2990/22
Провадження № 2/205/354/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Ільїчової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Хомяк Олега Петровича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Хомяк О.П., звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просила: стягнути з відповідача на користь позивача суму збитків в розмірі 56068,10 грн., що складається з 52586,10 грн. збитків спричинених пошкодженням майна та 3500,00 грн. компенсації вартості витрат експертного дослідження розміру збитків.

В обґрунтування позову зазначено, що 23.09.2021 року о 09 годин 00 хвилин в місті Дніпро по вул. Курчатова 10 сталась ДТП за участю транспортного засобу ВАЗ 2106 д.р.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Volkswagen Passat д.р.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 08.11.2021 року Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення,передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф. В результаті ДТП автомобіль Volkswagen Passat д.р.з. НОМЕР_2 , був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків.Транспортний засіб Volkswagen Passat на момент ДТП був застрахований за полісом №204439372 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в АТ «Страхова компанія «МЕТА ГАРАНТ». Транспортний засіб ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП був застрахований за полісом №201893476 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Товаристві з додатковою відповідальностю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». 23.09 2021 року на офіційну електронну адресу страховика направлено повідомлення про ДТП з відповідними додатками, а 07.102021 року направлено заяву про страхове відшкодування, але не зважаючи на зазначене страховик не виконав будь яких дій направлених на врегулювання страхового випадку та/або здійснення відшкодування. 19.10.2021 року ОСОБА_1 самостійно звернулась до ФОП ОСОБА_3 для визначення розміру матеріального збитку.Відповідно до Звіту №22/10/21 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Volkswagen Passat д.р.з. НОМЕР_2 від 22.10.2021 року «Вартість матеріального збитку завданого власнику легкового автомобіля Volkswagen Passat д.р.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 52 586,10 грн. без урахування ПДВ на роботи, з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали.»За послуги оцінювача ОСОБА_3 , позивач поніс витрати в розмірі 3500,00 грн. в подальшому позивачем з`ясовано, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» відповідно до норм п. 51.10 ст. 51 Закону України «Прообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з 02 серпня 2021 року втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ, та відповідно до п. 52.1 ст. 52 Закону припинило членство в МТСБУ. Крім того, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» Рішенням Правління Національного банку України від 10.11.2021 року №5452-рш, застосувало до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг. Позивач прийняв рішення відмовитисть від права на одержання страхового відшкодування за договором від страховика ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», і звернути майнові вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, як деліктного зобов`язання, а саме до ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2022 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

15.08.2022 на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що за умовами Договору страхування та зазначеними в Полісі цивільно-правової відповідальності, в разі настання страхового випадку, страхова компанія відшкодовує шкоду завдану майну в розмірі 130000,00 грн.Як слідує із тексту позовної заяви, то позовні вимоги ОСОБА_1 стосується вимог про стягнення завданих їй збитків в наслідок ДТП, яка сталась 23.09.2021 у м. Дніпро по вул. Курчатова. 10, за участю транспортних засобів, а саме: належного йому автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_3 та належного ОСОБА_1 автомобіля Фольксфаген пасат д.н.з. НОМЕР_2 .В день коли сталась ДТП, він та ОСОБА_1 повідомили страхову компанію ТДВ «СК`Ю.Ес.Ай» про настання страхового випадку. Окрім того він сплатив ОСОБА_1 розмір франшизи в сумі 2000,00 грн.Оскільки сума збитків завдана ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження її автомобіля, згідно експертного висновку складає 52586,10 грн., зазначена сума цілком покривається страховою виплатою. Просив суд відмовити у задоволені позову.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай».

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2022 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, представник надав через канцелярію суду клопотання про розгляд спраив без участі представника, у задоволені позовних вимог просили відмовити.

Представник третьої особи ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» у судове засідання не з`явився, не подав пояснення щодо позову, про дату, час і місце судового засідання третя особа повідомлялась за місцем її знаходження, однак, судові документи (ухвала про відкриття провадження, ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті) повернулись до суду з відмітками відділення звязку про відсутність адресату за вказаною адресою.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Судом встановлено, що 23.09.2021 року о 09.00 год. в м. Дніпро, по вул.. Курчатова 10, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ВАЗ2106 н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки (мокрий асфальт) та безпечної дистанції здійснив наїзд на автомобіль Volkswagen н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який знаходився в некерованому стані. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2021 року, яка набрала законної сили 19.11.2021 року (а.с. 11), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з цим, факт завдання шкоди позивачу ОСОБА_1 , як власнику автомобіля в ДТП з вини ОСОБА_2 , яка визнана останнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, є преюдиціальними та доказуванню не підлягають, оскільки їх істину вже встановлено рішенням, яке вступило у законну силу.

ОСОБА_6 , який на момент ДТП керував автомобілем Volkswagen Passat д.р.з. НОМЕР_2 , не є власником, власником є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с. 10).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля Volkswagen Passat д.р.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 була застрахована АТ «СК «МЕГА ГАРАНТ» відповідно до полісу №204439372 від 11.06.2021 року зі строком його дії до 10.06.2022 року (а.с.12).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля ВАЗ2106 н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» відповідно до полісу 201893476 від 17.11.2020 року зі строком його дії до 16.11.2021 року (а.с.132).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як розясненоу п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала,за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За загальними правилами, визначеними ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 , будучи винним у виникненні ДТП, зобовязаний відшкодувати ОСОБА_1 , як власнику транспортного засобу спричинену їй майнову шкоду відповідно до ст.1187, 1188 ЦК України.

Про факт настання страхового випадку 23.09.2021 року ОСОБА_6 , як водій пошкодженого транспортного засобу направив страховикові ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зазначено про вчинення ДТП ОСОБА_2 (а.с.14).

07.10.2021 року ОСОБА_1 , як власник автомобіля, направила страховикові ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» заяву про страхове відшкодування (а.с. 18), проте страхове відшкодування їй не виплачено, що не заперечувалось стороною відповідача.

З 02.08.2021 р. ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» позбавлене членства у МТСБУ через заборгованість по сплаті внесків та відрахувань до фондів бюро (а.с. 40).

Рішенням Національного банку України від 10.11.2021 року №5452-рш, застосувало до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг (а.с. 44-49).

Звертаючись до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_4 посилався на те, що страховик не виплатив ОСОБА_1 страхове відшкодування, не дивлячись на звернення з цього приводу, та дізнавшись що з 02.08.2021 року ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» втратило статус асоційованого члена МТСБУ, у зв`язку з чим Правління НБУ було відкликано (анульовано) всі ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, тим самим своєю бездіяльністю порушуючи права потерпілого, а тому за їх захистом вона звернулась до суду з даним позовом, обравши захист прав шляхом стягнення спричиненої їй матеріальної шкоди безпосередньо з винної особи ОСОБА_2 .

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач ОСОБА_2 , обґрунтовуючи свої доводи зазначив, що уклавши договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності зі страховикомТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», останнє взяло на себе зобов`язання в межах суми страхового відшкодування виконати обов`язок страхувальника ОСОБА_2 відшкодувати завдану ним шкоду на користь третіх осіб в межах відповідальності. Таким чином, на переконання ОСОБА_2 , пред`явлення ОСОБА_1 вимоги про відшкодування майнових збитків безпосередньо до ОСОБА_2 вважає пред`явлення як до неналежного відповідача, а відтак є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Натомість суд не може погодитись з такими доводами представника відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

З огляду на зазначені положення ст. 509 ЦК України та з урахуванням приписів ст. ст.11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із ч.ч. 1,4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав.

Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на зазначене, право ОСОБА_1 як потерпілої на відшкодування шкоди за рахунок ОСОБА_2 як особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14.09.2016 року у справі № 6-725цс16 та Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 року у справі № 344/10730/15-ц.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту його порушених прав шляхом пред`явлення вимог саме до винної особи ОСОБА_2 . При цьому, не отримання страхового відшкодування від ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», за доведеності факту його звернення, є свідченням протиправної бездіяльності страхувальника та не може бути підставою для неможливості реалізації ОСОБА_1 права на захист її прав іншими більш дієвими способами, передбаченими законом, а так само ставитись в залежність від виплати їй страхового відшкодування, отримання якого є її правом, а не обов`язком. Поза як, відшкодування ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 збитків не позбавляє відповідача права на пред`явлення регресного позову до страхувальника з метою відшкодування тих витрат, які страхувальник мав би сплатити на користь потерпілої сторони.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована, а тому саме страховик повинен відшкодувати завдану шкоду, є безпідставними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України) та не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України).

Щодо заявленого позивачем розміру матеріальних збитків, суд виходить з наступного.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судовим розглядом встановлено, що з метою спричинення розміру спричиненої матеріальної шкоди та подальшого доведення перед судом обґрунтування пред`явлених вимог ОСОБА_1 звернувся до кваліфікованого суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом пункту 1 частини другоїстатті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Таким чином, в силу закону на потерпілого покладено обов`язок доводити розмір збитків шляхом проведення оцінки відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» із наданням оціночного документу із вказівною на суму, що визначає розмір збитків.

19.10.2021 року субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 складено протокол огляду транспортного засобу марки Volkswagen Passat д.р.з. НОМЕР_2 , в якому було зафіксовано характер та об`єм виявлених механічних пошкоджень. Протокол підписано ОСОБА_1 без зауважень чи заперечень (а.с. 31-. Під час проведення огляду транспортного засобу ОСОБА_2 не був присутнім.

Згідно звіту експертного автотоварознавчого дослідження № 22/10/21 від 22.10.2021 року, складеного за заявою ОСОБА_1 , субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen Passat д.р.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в ДТП, визначена в розмірі 52586,10 грн. без урахування ПДВ на роботи, з урахуванням ПДВ на запчастини та матеріали (а.с.21-29).

Вказаний звіт, складений оцінювачем, який має сертифікат субєкта оціночної діяльності, у відповідності з вимогами Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», визнається судом належним і допустимим доказом, що не спростований стороною відповідача.

При цьому, співставленням обсягу та характеру механічних пошкоджень відповідно до протоколу огляду від 19.10.2021 року з механічними пошкодженнями, зафіксованими на фотознімках, наданих позивачем, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявленого розміру збитків, адже визначений він у повній відповідності з обсягом фактично виявлених ушкоджень.

Відповідно атку №22/10 від 22.10.2021 року ФОП ОСОБА_3 , вартість витрат пов`язаних з експертним дослідженням складає 3500,00 грн. (а.с.37).

Посилання відповідача на сплату потерпілій ОСОБА_1 франшизи в розмірі 2000,00 грн. не підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи, сторона відповідача питання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи не ставили, відповідних клопотань не надходило, в той час як розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Беручи до уваги доведеність факту заподіяння матеріальної шкоди відповідачем ОСОБА_2 , реалізацію позивачем права на отримання регламентної виплати та бездіяльність страховика з виплати страхового відшкодування, а також беззаперечне право потерпілої особи на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, обґрунтованість заявленого позивачем розміру матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі із стягненням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 56068,10 грн. матеріальної шкоди, з яких 52586,10 грн. матеріальні збитки, завдані в результаті пошкодження транспортного засобу, та документально підтверджені витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження в сумі 3500,00 грн. (а.с. 38), які в розумінні ст. 27 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також є майновою шкодою, заподіяною в результаті ДТП потерпілому.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з огляду на ухвалення рішення на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі судовий збір 992,40 грн. (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Хомяк Олега Петровича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму збитків в розмірі 56068 (п`ятьдесят шість тисяч шістдесят вісім) гривень 10 копійок, які складається з: 52586 (п`ятьдесят дві тисячі п`ятсот вісімдесят шість) гривень 10 копійок збитки спричинені пошкодженням майна та 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок компенсація вартості витрат експертного дослідження розміру збитків.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 01.03.2023 року.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаює: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» місцезнаходження: 04210, м. Киів, вул.. Героїв Сталінграду, буд. 4, корпус 6-А, .

Суддя: Н.О. Бізяєва