Провадження № 2/679/37/2023
Справа № 679/570/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період з 01.01.2004 року по 25.07.2021 року, також просила суд, визнати за нею право спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га, та на об`єкт незавершеного будівництва будівлі станції технічного обслуговування автомобілів і дизельно-паливної апаратури, що розміщена на вищевказаній земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач з 01.02.1998 року по 25.07.2021 року проживали однією сім`єю. Місцем спільного проживання сторони визначили власну квартиру позивачки ОСОБА_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . З червня 2006 року відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у вказаній квартирі. Також позивачка зазначила, що сторони об`єднувало не лише спільне проживання, а й спільний бюджет, ведення спільного господарства та відпочинку. Проживання однією сім`єю сторони не реєстрували, так як не вбачали у цьому потреби. Зазначає, що під час проживання однією сім`єю, відповідно до рішення Нетішинської міської ради від 14.09.1999 року №10 відповідач отримав у користування, ділянку з кадастровим номером :01:004:0010 загальною площею 0,2286 га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. В подальшому, 02.12.2004 року вказана земельна ділянка була придбана за спільні кошти сторін та зареєстрована за відповідачем.

21.10.1999 року рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради №289, ОСОБА_3 було надано дозвіл на проектування та будівництво станції технічного обслуговування автомобілів і дизельно-паливної апаратури на відведеній для користування земельній ділянці.

Позивачка вказала, що у відповідності до наданого дозволу на виконання будівельних робіт Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю №24 від 02.09.2002 року сторонами було розпочато будівництво станції технічного обслуговування. При цьому вони планували здійснити прибудову до станції для відкриття ресторану та житлових приміщень, для власного проживання. Будівництво здійснювалось за спільні кошти, а також власними силами. До будівництва та організації роботи станції був також залучений син позивачки від попереднього шлюбу ОСОБА_5 . Орієнтовно з 2006 року сторони запустили роботу станції технічного обслуговування у незавершеній будівництвом будівлі, вказана станція функціонує і на даний час.

Позивачка ОСОБА_1 вказала, що у 2005 році на будівництво станції технічного обслуговування, вона особисто, витратила велику суму коштів у розмірі 120 000,00 грн. Витрати вказаних коштів письмово не оформлялись, оскільки сторони проживали однією сім`єю та мали спільний бюджет, але вони занесені в книгу доходів та витрат фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за 2005 рік. Поряд з цим практично усі кошти які заробляла позивачка ОСОБА_1 , остання вкладала у будівництво нерухомості разом з ОСОБА_3 .

Таким чином встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу позивачці необхідне для підтвердження її права власності на придбане майно. А тому, щоб визнати за нею право смільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га, та на об`єкт незавершеного будівництва будівлі станції технічного обслуговування автомобілів і дизельно-паливної апаратури, що розміщена на вищевказаній земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га за адресою: АДРЕСА_1 , вона змушена звернутися до суду.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31.05.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито позовне провадження, вирішено здійснювати розгляд зазначеної справи в порядку загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання.

10.08.2022 року через канцелярію Нетішинського міського суду (вх.№2438) надійшов відзив на позовну заяву, поданий відповідачем ОСОБА_3 в якому останній щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зазначив, що він не проживав з позивачкою однією сім`єю, так як не мав з нею спільного бюджету, не вів з нею спільне господарство, однак, не заперечує, що між ними були дружні відносини, а також інтимні стосунки, які припинені у 2021 році.

Відповідач ОСОБА_3 звертає увагу суду, що з 1980 року і на момент розгляду справи, він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 .

Щодо позовних вимог про визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га та розташований на цій земельній ділянці об`єкт незавершеного будівництва будівлі станції технічного обслуговування автомобілів і дизельно-паливної апаратури, відповідач ОСОБА_3 вказав наступне.

В період з 1994 року та по даний час відповідач займається підприємницькою діяльністю та зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради №289 від 21.10.1999 року відповідачу ОСОБА_3 , як підприємцю, було надано дозвіл на проектування та будівництво станції технічного обслуговування автомобілів і дизельно-паливної апаратури та земельній ділянці, виділеній рішенням восьмої сесії Нетішинської міської ради XXIII скликання від 14 вересня 1999 року №10 в тимчасове користування, та згідно виданого Інспекцією ДАБК відділу архітектури і містобудування виконавчого комітет від 02.09.2002 року №24 було надано дозвіл на виконання будівельних робіт.

Також, відповідач ОСОБА_3 вказав, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:004:0010 площею 0,2286 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів) була ним придбана у власність згідно цивільно-правового договору від 31.12.2003 року.

Відповідач просить в позові відмовити, вважає, що позовні вимоги позивачки не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.10.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник позивачки - адвокат Водзінський О.В. в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, так як вважає, що позов доведений наявними доказами у справі. Крім того, пояснив що сторони у справі в період з 01.02.1998 по 25.07.2021 проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, набували спільне майно, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що розташована у АДРЕСА_1 .

Також, представник позивачки подавав письмові заперечення, в яких зазначив, що п.10.1 Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 31.12.2003 року передбачено, що даний договір підлягає нотаріальному посвідченню та реєстрації в Нетішинському відділі земельних ресурсів. Згідно з відмітки на договорі, така державна реєстрація правочину відбулася 16.01.2004 року. Вказане дає підстави вважати, що моментом укладення правочину є вищевказана дата. З наданого відповідачем державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №025879 його видано на ім`я ОСОБА_3 «02» березня 2004 року.

Представник позивачки стверджує, що спірний правочин і право власності на спірну земельну ділянку виникли під час дії Сімейного кодексу України, тобто після 01.01.2004 року. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню норми Сімейного кодексу України.

У своїх запереченнях представник позивачки вказав, що з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.12.2003 року вбачається, що на 01.01.2004 року будівництво станції технічного обслуговування не було розпочате, оскільки жодної інформації щодо обмежень у використанні земельної ділянки договір не містить. Вважає, що будівництво станції технічного обслуговування відбувалось з 01.01.2004 року по 25.07.2021 року, тобто під час проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Також, представник позивачки - адвокат Водзінський О.В. зазначив, що відповідач за увесь час спільного проживання однією сім`єю з позивачкою приховував факт знаходження у шлюбі з іншою особою. Фактично, наскільки відомо позивачці, жодних відносин з ОСОБА_6 відповідач не підтримував. Натомість надання лише свідоцтва (дубліката) про шлюб не свідчить, що такий шлюб не було розірвано в судовому чи позасудовому порядку. Враховуючи наведене представник позивачки - адвокат Водзінський О.В. зазначив, що під час судового розгляду доведено факт спільного проживання сторін як сім`ї.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засідання позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що з 1980 року він перебуває в шлюбі з ОСОБА_6 , однак в період з 1998 по 2021 роки він підтримував з позивачкою близькі та інтимні стосунки, вони ходили разом в гості, їздили на відпочинок, проте не проживали як чоловік та жінка.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Жилюк О.В. позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Пояснив, що позов безпідставний. Так як, у відповідача ОСОБА_3 є дружина з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі, а у позивачки ОСОБА_1 був чоловік, який помер у 2006 році. Згідно чинного законодавства України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона знає ОСОБА_1 з 1985 року, а ОСОБА_3 з 1998 року. Знає, що сторони проживали як чоловік та дружина, вони були дружна сім`я. Сторони у справі та свідок ОСОБА_7 часто зустрічалися, разом відпочивали та зустрічали свята. Також, свідок показала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом відпочивали на Закарпатті . Свідку відомо, що ОСОБА_1 допомагала під час будівництва СТО., син ОСОБА_1 - ОСОБА_9 , також, допомагав на будівництві, оскільки мав намір там працювати. В період спільного проживання сторін позивачка знаходилась в іншому шлюбі. Щодо перебування відповідача у шлюбі з ОСОБА_6 свідку - ОСОБА_7 відомо не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що знає ОСОБА_1 з 1985 року, а ОСОБА_3 знає орієнтовно з 1990 року. Позивачка проживала з відповідачем за адресою: АДРЕСА_2 , як чоловік та дружина. Вона - ОСОБА_10 вважала, що це сім`я. Сторони були разом на святах та відпочинку. Мати відповідача приїздила до них у гості, позивачка допомагала їй. Відомо, що сторони проживали разом та мали спільний бюджет, разом будували СТО. Свідок зазначила, що ще до недавнього часу сторони проживали разом. Про те, що відповідач перебуває у шлюбі свідку - ОСОБА_10 відомо не було.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як передбачено ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Згідно із ч.1 ст.36 СК Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

В матеріалах справи наявна копія акту для пред`явлення по місцю роботи від 17.09.2018 року за підписами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які засвідчили, що по АДРЕСА_2 проживає сімейна пара ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які проживають за даною адресою у цивільному шлюбі з 2006 року та ведуть спільне, сімейне господарство.

З наданих позивачкою ОСОБА_1 копій санаторно-курортних книжок вбачається, що сторони разом оздоровлювалися у лікувально-оздоровчих комплексах, зокрема, ООО «Прометей Плюс ВВ», «Ді Анна» «Сонячна Долина».

З довідки про доходи №07-22 від 10.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 в період з 15.06.2009 року по 30.07.2020 року, працювала у ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом» на посаді завідувача центрального складу Хмельницького відділення. За період роботи позивачці були здійсненні нарахування у розмірі 1 323 967,84 гривень

Як вбачається з довідки про доходи №3320 3136 4073 1330 виданої пенсіонеру ОСОБА_1 , остання перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області (м.Нетішин) і отримує пенсію за віком. В період з 01.01.2018 року по 31.01.2022 року ОСОБА_1 отримала пенсію в сумі 294388,70 гривень.

Відповідач надав копію свідоцтва на право заняття підприємницькою діяльністю серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 є підприємцем, що здійснює свою діяльність без створення юридичної особи по таких видах: торговельно-посередницька діяльність; надання послуг по ремонту та обслуговуванню автомобілів. Свідоцтво видане на підставі рішення представника Президента (міськвиконкому) №32 від 07.02.1994 року за підписом ОСОБА_13 .

Як вбачається з рішення восьмої сесії Нетішинської міської ради ХХІІІ скликання від 14.09.1999 року №10 «Про вилучення з користування держлісгоспу та надання підприємцю ОСОБА_3 земельної ділянки в тимчасове користування» вирішено: вилучити з користування Славутського держлісгоспу земельну ділянку площею 0,15 га і перевести її в землі запасу міської ради; надати підприємцю ОСОБА_3 , який проживає на АДРЕСА_3 земельну ділянку площею 0,15 га із земель запасу міської ради для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів в тимчасове користування терміном на п`ять років. Крім того, вказаним рішенням підприємця ОСОБА_3 зобов`язано відшкодувати втрати лісогосподарського виробництва відповідно до чинного законодавства; укласти договір на право тимчасового користування землею.

24.09.1999 року на виконання рішення восьмої сесії Нетішинської міської ради ХХІІІ скликання від 14.09.1999 року №10 було складено Акт перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевості).

Згідно копії рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області від 21.10.1999 року №289 вбачається, що підприємцю ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , надано дозвіл на проектування та будівництво станції технічного обслуговування автомобілів і дизельно-паливної апаратури на земельній ділянці, виділеній рішенням восьмої сесії Нетішинської міської ради ХХІІІ скликання від 14.09.1999 року №10 в тимчасове користування терміном на п`ять років.

Відповідно до копії дозволу на виконання будівельних робіт Інспекції ДАБК м.Нетішин №19 від 02.08.2000 року підприємцю ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , видано дозвіл на виконання будівельних робіт будівництва станції технічного обслуговування автомобілів. Строк дії дозволу до 02.08.2001 року.

Як вбачається з копії дозволу на виконання будівельних робіт Інспекції ДАБК відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Нетішинської міської ради №24 від 02.09.2002 року підприємцю ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , видано дозвіл на виконання будівельних робіт будівництва станції технічного обслуговування автомобілів і ДП апаратури. Строк дії дозволу до 31.12.2004 року.

Згідно копії витягу рішення Нетішинської міської ради Хмельницької області від 11.04.2003 року №13 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_3 », який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі її в оренду, для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів на південь від дороги Рівне-Шепетівка і прилягає до автодороги №1.

Згідно висновку оцінювача про вартість земельної ділянки несільськогосподарського призначення розташованої на південь від дороги Рівне-Шепетівка і прилягає до автодороги №1 площею 2286 кв.м., її вартість становить 21716 гривень (без урахування ПДВ). Дата оцінки 05.09.2003 року.

Рішенням шістнадцятої сесії Нетішинської міської ради ХХІV скликання від 31.10.2003 року №5 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення ОСОБА_3 » вирішено продати ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2286 кв.м. вартістю 21 тис.716 грн. (без ПДВ) для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів на АДРЕСА_4 .

Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 31.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Івтушком В.М., між Нетішинською міською радою, в особі міського голови ОСОБА_14 та ОСОБА_3 , укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2286 кв.м. Ціна продажу земельної ділянки за договором складає 21716 гривень.

Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХМ №025879 від 02.03.2004 року ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.12.2003 року №5502, є власником земельної ділянки площею 0,2286 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з листа за підписом начальника ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області Бондарчук О. земельна ділянка з кадастровим номером :02:004:0010 на підставі державного акту на право приватної власності ХМ №025879 від 02.03.2004 року площею 0,2286 га, внесено до Державної національної кадастрової системи.

Наказом відділу містобудування та архітектури ВК НМР №55/01-07/2021 від 13.09.2021 року затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво станції технічного обслуговування автомобілів по АДРЕСА_1 » на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0010, замовник: ФОП ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 виданого повторно 28.07.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 26.04.1980 року у Іванківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що був складений відповідний актовий запис №68.

Також, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_16 уродженець смт.Шацьк Шацького району Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно 07.10.2022 року Нетішинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Згідно відповіді Нетішинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №491/23.12-38 від 29.09.2022 року за підписом начальника відділу Мартинюк Г. вбачається, що провівши перевірку документів у архіві відділу та у відомостях Державного реєстру актів цивільного стану громадян, було виявлено наступні актові записи:

№68 про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Україна, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с.Гурки та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Республіка Казахстан, Акмолинська області, Баранкульський район, с.Державинськ, складений 26.04.1980 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прип`ятського міськвиконкому Чорнобильського району Київської області, місце проживання нареченого на момент державної реєстрації шлюбу вказано Україна, Житомирська область, с.Ярунь, нареченої - Україна, Київська область, Чорнобильський район, м.Прип`ять;

№28 про шлюб ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця Україна, Волинська область, Шацький район, смт.Шацьк та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки Україна, Волинська область, Шацький район, смт.Шацьк, складений 17.06.1969 виконавчим комітетом Шацької селищної ради Шацького району Волинської області, місце проживання нареченого на момент державної реєстрації шлюбу вказано Україна, Волинська область, Шацький район, смт.Шацьк, нареченої - Україна, Волинська область, Шацький район, смт.Шацьк.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зроблений висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. 3, 74 СК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, сторона посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести факти, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них.

Таким чином, доказування є юридичними обов`язками сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Крім того, наявність близьких стосунків не є тотожними подружнім відносинам чи сім`ї.

Факт спільного відпочинку не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог.

Дослідивши наявні у матеріалах справи фотознімки та копії санаторно-курортних книжок виданих на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , суд встановив спільне неодноразове проведення сторонами відпочинку.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (61-3071св21), від 01.02.2023 року в справі № 369/12917/17 (провадження № 61-7486св22).

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц провадження № 61-23286св18.

Отже вказана норма закону передбачає, що чоловік та жінка можуть знаходитись лише в одному шлюбі, у зв`язку з чим факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки в період знаходження в іншому шлюбі не може бути встановлений, а тому позовні вимоги щодо встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 року до 25.07.2021 року не підлягають задоволенню, оскільки у цей період відповідач знаходився в шлюбі та продовжує перебувати у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою - ОСОБА_6 . Крім того, позивачка до 06.01.2006 року - день смерті ОСОБА_16 , також перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Щодо позовних вимог позивачки про визнання за нею права спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га, та на об`єкт незавершеного будівництва будівлі станції технічного обслуговування автомобілів і дизельно-паливної апаратури, розміщеної на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га за адресою: АДРЕСА_1 , то в даному випадку потрібно установити не лише факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 01.01.2004 по 25.07.2021, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Згідно із ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Однак, доказів того, що земельна ділянку з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га, та об`єкт незавершеного будівництва будівля станції технічного обслуговування автомобілів і дизельно-паливної апаратури, розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га за адресою: АДРЕСА_1 , які зазначає у позовні заяві ОСОБА_1 були придбані за спільні кошти в період проживання сторін у справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу матеріали справи не містять.

Доказів на спростування цих висновків суду не надано.

Суд критично відноситься до свідчень свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , як на доказ спільного проживання та ведення господарства сторонами по справі, оскільки надані ними пояснення в судовому засіданні не доводять беззаперечно, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га, та об`єкт незавершеного будівництва будівля станції технічного обслуговування автомобілів і дизельно-паливної апаратури, розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0010, були придбані внаслідок спільної праці позивача та відповідача.

Згідно ст.52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бут і звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме йому при поділі цього майна.

Майно фізичної особи-підприємця, яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Відповідач ОСОБА_3 заперечуючи проти позову, оскільки на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , крім того, надав суду як докази свідоцтво про шлюб та документи про отримання ним земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0010 як приватним підприємцем. А тому, у суду відсутні підстави для визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га та розташований на цій земельній ділянці об`єкт незавершеного будівництва будівлі станції технічного обслуговування автомобілів.

У ч.1 ст.61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Оскільки відповідач набув земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :02:004:0010 загальною площею 0,2286 га та розташований на цій земельній ділянці об`єкт незавершеного будівництва будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, який розташований по АДРЕСА_1 , у зареєстрованому шлюбі, в розумінні ст.25 СК України, а тому спірне майно належить йому та його дружині ОСОБА_6 , у зв`язку з чим позивачці в цій частині позовних вимог також, слід відмовити.

З урахуванням того, що позивачкою та її представником у ході судового розгляду у справі не було надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт її спільного проживання з відповідачем однією сім`єю та того, що майно придбане внаслідок спільної праці сторін по справі, їх спільних або індивідуальних трудових зусиль, внаслідок яких вони отримали спільні або особисті доходи, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету та відсутні докази наявності між ними письмової угоди з майнових чи інших питань, суд не вбачає підстав для задоволення даного позову.

У відповідності зі ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12,13, 15, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 25, 36, 61, 63, 74 СК України, ст. 368 ЦК України, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 20.02.2023 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса для листування: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_7 .

Представник відповідача: ОСОБА_4 , адреса для листування: АДРЕСА_8 .

Суддя Р.М. Стасюк