Ухвала

28 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 705/3587/21-ц

провадження № 61-1843ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 січня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 , у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання квартири спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також про зняття з неї арешту,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області

від 03 вересня 2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Зупинено продаж (реалізацію) арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня

2021 року залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 05 жовтня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 16 грудня

2021 року скасовано.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 ,відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту - залишено без задоволення.

У лютому 2023 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 січня 2023 року, у якій заявник просить скасувати ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення про направлення справи до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У підпункті (б) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України зазначено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 скасовано судові рішення суду першої та апеляційної інстанції та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 .

Статтею 264 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, у тому числі - розподіл між сторонами судові витрати (пункт 6 частини першої цієї статті).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо касаційна інстанція, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або змінює судові рішення повністю або частково (стаття 412 ЦПК України), цей суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (стаття 411 ЦПК України) або постановлено будь яке інше судове рішення, крім передбаченого статтею 412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням указаного висновку, розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Додаткове рішення, яке просив ухвалити відповідач, стосується стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу при розгляді клопотання про забезпечення позову. При цьому спір по суті ще не вирішено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що узадоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу необхідно відмовити, оскільки справа розглядається судами по суті і остаточне рішення ще не ухвалено.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судового рішення, якими вирішено питання про відмову в ухваленні додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції вищенаведених положень ЦПК України не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 січня 2023 рокує необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 січня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання квартири спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також про зняття з неї арешту - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович