Дата документу 21.02.2023 Справа № 318/2413/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 318/2413/21 Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
№ 22-ц/807/588/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Ільїна Г.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах матері ОСОБА_2 із позовом про відшкодування шкоди.

Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з цією позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачів 200 000 гривень матеріальної шкоди.

Пред`явлена позовна заява ухвалою судді від 26 жовтня 2021 року була залишена без руху, оскільки до неї не долучено документи, які підтверджують повноваження ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 . Для усунення цих недоліків суддею був установлений строк, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним копії ухвали. 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надав до суду заяву в якій не погоджується з позицією судді щодо невизнання його статусу представника ОСОБА_2 і наполягає на тому, що він як її син, без спеціальних повноважень має право захисту інтересів своєї матері з інвалідністю 2 групи, немічної 84 роки.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надав суду документи, які містять достатню інформацію про те, що особа, яку представляють без довіреності, дійсно перебуває у немічному стані, які у сукупності створюватимуть правові умови для застосування положення ч. 2 ст. 172 СК України.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується повною мірою, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої та другої статті 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 07 листопада 2022 року у справі № 318/623/19 (провадження № 61-12933сво21) зазначено, що норма частини другої статті 172 СК України щодо права дочки, сина захищати своїх батьків без спеціальних на те повноважень є спеціальною процесуальною нормою, яка змістовно відрізняється від офіційно-функціонального представництва (статті 56, 57 ЦПК України). Норма частини другої статті 172 СК України врегульовує сімейні відносини з притаманним їм особисто-довірчим характером, які за своїм змістом та суб`єктним складом дещо подібні до процесуальних відносин законного представництва (стаття 59 ЦПК України), але не тотожні. Так, стаття 59 ЦПК України містить перелік осіб, які виступають у процесі законними представниками, їх перелік не є вичерпним, проте вичерпним є перелік осіб, яких можуть представляти законні представники і до цього переліку не входять непрацездатні, немічні батьки, які потребують захисту дітей.

Колегія суддів звертає увагу, що хоча непрацездатні, немічні батьки de jure не позбавлені цивільної процесуальної дієздатності, але de facto вони не здатні особисто здійснювати цивільні процесуальні права і виконувати цивільні процесуальні обов`язки в силу обставин перебування у стані непрацездатності чи немічності. Разом з цим, такий стан батьків підлягає доказуванню у кожному конкретному випадку звернення до суду на підставі частини другої статті 172 СК України.

При цьому, при застосуванні норми статті 172 СК України слід виходити з позиції верховенства права та справедливості.

В Україні проголошено і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), який є основоположною засадою захисту прав і свобод людини. Верховенство права це панування права в суспільстві. А дотримання справедливості є загальною засадою цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Як зазначається у Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

У зв`язку з викладеним правовідносини, в яких реалізується право звернення повнолітніх дочки, сина за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків на підставі частини другої статті 172 СК України слід кваліфікувати як особливий вид представництва (представництво sui generis), який має особливий склад суб`єктів, зміст та підстави виникнення.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_5 вказував на те, що він діє в інтересах немічної матері, та представляє її інтереси на підставі частини другої статті 172 СК України, надавши докази, які на його переконання, підтверджують зазначені обставини.

Суд першої інстанції, посилаючись на вимоги статей 60, 62 ЦПК України щодо надання документів на підтвердження повноважень представника, не урахував, що інститут процесуального представництва не є тотожним положенням частини другої статті 172 СК України щодо права повнолітніх дітей захищати своїх непрацездатних, немічних батьків без спеціальних на те повноважень, не дослідив та не надав оцінки наданим ОСОБА_1 доказам, якими він обґрунтовував немічний стан матері, а отже, дійшов до передчасного висновку про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2021 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,

Повний текст постанови складено 2 березня 2023 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков