Справа № 442/2301/21 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/811/3246/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

судового засідання

01 березня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Копняк С.М., Савуляка Р.В.

при секретарі Салата Я.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 липня 2021 року у справі за клопотанням представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання в Україні рішення від 15 червня 2018 року Окружного суду округу Кук, Окружного департаменту штату Іллінойс, Відділу сімейних відносин у справі №2018 D 3814 під назвою «З питань шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 » про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині виконання Договору про врегулювання відносин подружжя після розірвання шлюбу та про визнання в Україні рішення від 15 червня 2018 року Окружного суду округу Кук, Окружного департаменту штату Іллінойс, Відділу сімейних відносин у справі №2018 D 3814 під назвою «З питань шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 » про розподіл батьківських обов`язків в частині виконання Договору про розподіл батьківських обов`язків і план про здійснення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Кінаш Оленою Анатоліївною подано до суду клопотання про визнання в Україні рішення окружного суду округу Кук:

- в частині виконання Договору про врегулювання відносин подружжя після розірвання шлюбу;

- в частині виконання Договору про розподіл батьківських обов`язків і плана про здійснення батьківських прав.

В клопотанні представника позивача серед переліку прав і обов`язків сторін за рішенням іноземного суду, посиланням на нормативні акти, вказується наступне.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений 23.01.2013 року. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_6 . Розірваний даний шлюб був рішенням 15.06.2018 року окружного суду округу Кук. Частиною цього рішення був Договір про врегулювання відносин подружжя після розірвання шлюбу та Договір про розподіл батьківських обов`язків і план про здійснення батьківських прав.

Вказано, що на цьому суді позивач був присутнім та його представляв адвокат Аркадій Ріфман, а відповідач, тобто ОСОБА_5 представляла себе самостійно.

У вересні 2016 року за згоди батька, мати та донька виїхали із США.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 липня 2021 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

20 лютого 2023 року ОСОБА_2 , представник ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про звернення до компетентного органу США - Office of International Judicial Assistance U.S. Department of Justice (1100 L Street, NW, Room 8102 Washington, DC 20005 United States of America) через Міністерство юстиції України з судовим дорученням про отримання доказів у справі №442/2301/21.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо заявленого клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що таке клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 липня 2021 року залишено без змін.

Верховний Суд своєю постановою від 07 грудня 2022 року скасовуючи постанову Львівського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року та передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зазначив, що:

- суд апеляційної інстанції не врахував, що у рішенні Окружного суду округу Кук штату Іллінойс від 15 червня 2018 року в справі № 2018 D 3814 зазначено: «Позивач був присутнім та його представляв адвокат, ОСОБА_7 ; Відповідач представляла себе самостійно», не з`ясував як ці твердження співвідносяться одне з одним в контексті повідомлення / неповідомлення ОСОБА_5 про розгляд справи; не надав оцінки факту подання до суду для затвердження Договору про врегулювання відносин подружжя після розірвання шлюбу та Договору про розподіл батьківських обов`язків і план про здійснення батьківських прав, які підписано ОСОБА_5 та фактично виконувались нею на предмет того, чи можна його оцінювати як «повідомлення про процес».

- апеляційний суд не спростував висновок суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження факту вручення боржнику ОСОБА_5 судових документів у зв`язку з їх відсутністю у матеріалах справи та не звернув належної уваги на те, що коли документ, поданий на підтвердження виклику сторони в судове засідання, не свідчить про те, яким чином та коли їй вручено цей виклик, і вона оспорює цей факт, суд повинен з`ясувати дійсні обставини її виклику на підставі інших поданих сторонами доказів, а в необхідних випадках - запитати із суду, що постановив рішення, й оглянути документи про виклик стор

У силу ч.1 ст.417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» зазначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Розглядувана справа №442/2301/21 є справою з іноземним елементом, оскільки Заявник (Стягувач),- ОСОБА_1 є громадянином України, який проживає за межами України в США, та його заяву про визнання рішення суду штату Іллійнойс подано в інтересах дочки ОСОБА_8 , яка є громадянкою США.

Судовий процес, який відбувався в США, штат Іллінойс, здійснювся відповідно до вимог процесуального законодавства штату Іллінойс. У рішенні зазначено, що воно прийнято відповідно до Збірнику законів штату Іллінойс 750 Сім`ї.

На розгляд суду представником заявника було надано отриману з сайту https://codes.findlaw.com інформацію, з яких розділів складається Збірник законів штату Іллінойс розділ 750 сім`ї, а також витяг з цього Збірнику щодо положень окремих його Розділів.

Згідно витягу, Збірником розділу 750 Сім`ї передбачено зокрема наступне:

IL ST CH 750 § 5 / 602.10.

(а) Усі батьки протягом 120 днів після подання чи подання будь-якої петиції про розподіл батьківських обов`язків повинні подати до суду, спільно або окремо, запропонований план батьківства.

(b) У разі відсутності подання одного або декількох батьківських планів суд повинен провести доказове слухання для розподілу батьківських обов`язків.

(d) Угода батьків щодо батьківського плану. План виховання повинен бути письмовим та підписаним обома батьками. Батьки повинні подати план батьківства до суду на затвердження протягом 120 днів після вручення клопотання про розподіл батьківських обов`язків або подання заяви, за винятком поважних причин.

(е) Якщо батьки не подають узгоджений батьківський план, кожен з батьків повинен подати письмовий, підписаний батьківський план до суду протягом 120 днів після подання заяви, за винятком поважних причин. Визначення судом часу батьківства має ґрунтуватися на найкращих інтересах дитини.

(g) Суд проводить судовий розгляд або слухання, щоб визначити план, який максимізує стосунки дитини та доступ до обох батьків, і гарантує, що доступ та загальний план відповідають найкращим інтересам дитини. Суд враховує батьківські плани при визначенні часу та відповідальності батьків під час судового розгляду чи слухання справи.

Представник заявника як при першому розгляді справи №442/2301/21 в суді першої та апеляційної інстанції, так і при новому розгляді, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що на момент розгляду справи у штаті Іллінойс, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 знаходились у різних країнах (США та Україна), однак це не позбавило їх можливості укласти Договір відповідно до розділу IL ST CH 750 § 5 / 602.10

Збірнику 750 Сім`ї у простій письмовій формі, кожен з них підписав примірник Договору в тій країні, в якій перебував, після чого, Договір був поданий позивачем ОСОБА_1 до суду штату Іллінойс для затвердження його умов, прийняття судом рішення про розірвання шлюбу, що свідчить про ухвалення судового рішення за участю ОСОБА_5 .

Зі змісту рішення вбачається, що суд штату Іллінойс прийшов до висновку про те, що відповідач ОСОБА_9 представляла себе самостійно, керуючись положеннями Збірнику 750 Сім`ї, оскільки відповідно до підп. (а) , (d) розділу IL ST CH 750 § 5 / 602.10 Збірнику 750 Сім`ї, до суду було подано Угоду батьків щодо батьківського плану, підписану обома батьками.

Разом з тим, інтернет сайт https://codes.findlaw.com може не відображати останню версію Збірнику 750 Сім`ї.

Натомість у дані справі для правильного її вирішення судом, необхідно встановити фактичні обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме: висновок суду першої інстанції про відсутність доказів повідомлення ОСОБА_5 про розгляд справи судом штату Іллінойс, США спростовується договором, підписаним ОСОБА_5 та поданим до суду штату Іллінойс для затвердження, що свідчить про її обізнаність про існування справи про розлучення.

Належність повідомлення учасника процесу визначається за правилами процесуального закону країни, в якій розглядається спір по суті.

Зважаючи на висновки, викладені Верховним Судом у Постанові №638/1720/20 від 14.07.2021, ЄДРСР № 98432921, потрібно встановити, чи є підписаний ОСОБА_5 договір, за процесуальним законодавством штату Іллінойс, США за яким провадився розгляд справи «повідомленням про процес», а також доказом того, що відповідач брала участь у процесі самостійно.

Зважаючи на висновки, викладені Верховним Судом у Постанові №442/2301/21 від 07.12.2022 з розгляду даної справи, суд повинен з`ясувати дійсні обставини виклику ОСОБА_10 на підставі інших поданих сторонами доказів, а в необхідних випадках - запитати із суду, що постановив рішення, й оглянути документи про виклик сторони, встановлені процесуальним законодавством, за яким провадився розгляд справи, а саме:

При застосуванні права іноземної держави суд чи інший орган встановлює зміст його норм згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. З метою встановлення змісту норм права іноземної держави суд чи інший орган може звернутися в установленому законом порядку до Міністерства юстиції України чи інших компетентних органів та установ в Україні чи за кордоном або залучити експертів (ч.1, ч.2 статті 8 ЗУ «Про міжнародне приватне право»).

У разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України (ч.1 статті 80 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

За приписами ч.1, ч.2 статті 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно зі ст. 499 ЦПК України зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги мають відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено - вимогам частин другої - четвертої цієї статті. У судовому дорученні про надання правової допомоги зазначаються:1) назва суду, що розглядає справу;2) за наявності міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, учасниками якого є Україна і держава, до якої звернено доручення, - посилання на його положення;3) найменування справи, що розглядається;4) прізвище, ім`я, по батькові та рік народження фізичної особи або найменування юридичної особи, відомості про їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, а також інші дані, необхідні для виконання доручення;5) процесуальне становище осіб, щодо яких необхідно вчинити процесуальні дії;6) чіткий перелік процесуальних дій, що належить вчинити;7) інші дані, якщо це передбачено відповідним міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цього вимагає іноземний суд, який виконуватиме доручення.

Судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення про надання правової допомоги, процесуальні та інші документи, що до нього додаються, засвідчуються підписом судді, який складає доручення, та скріплюються гербовою печаткою.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 22 січня 2020 року у справі №309/1748/18, розглядаючи правовідносини про розірвання шлюбу з іноземним елементом, суд має перевірити наявність між Україною та державою, громадянами якої є сторони у справі, двостороннього договору про правову допомогу у сімейних та цивільних справах. Якщо такий договір існує - застосовуються його положення (які матимуть пріоритет над внутрішнім законодавством України).

Між Україною та Сполученими Штатами Америки (США) міжнародні договори про правову допомогу і правові відносини у цивільних і сімейних справах не укладалися, а тому визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності. […].

Україна та США є учасниками Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 15.11.1965 року.

Відносини між Україною та США щодо отримання за кордоном доказів у цивільних справах, регулюються Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18.03.1970 року , яка набула чинності для України 21.07.2001 року.

Відповідно до ст.1 Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах, судовий орган Договірної Держави може відповідно до положень законодавства цієї Держави шляхом надіслання судового доручення звернутися до компетентного органу другої Договірної Держави з проханням отримати докази або провести інші процесуальні дії.

За приписами статті 2 Конвенції Договірна Держава призначає Центральний Орган, який зобов`язується отримувати судові доручення, що надходять від судових органів іншої Договірної Держави, і передавати органу, компетентному їх виконати. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом. Доручення надсилаються Центральному Органу Держави виконання без посередництва будь-якого іншого органу цієї держави.

В судовому дорученні зазначається: а) запитуючий орган і запитуваний орган, якщо останнє відомо запитуючому органу; b) імена та адреси сторін в процесі та їх представників, якщо такі є; c) характер справи, для якої потребуються докази, з наданням всієї необхідної інформації в зв`язку з цим; d) докази, які мають бути отримані або інша процесуальна дія, яку потрібно провести (абзаци 1-5 статті 3 Конвенції).

Наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 затверджено Інструкцію про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень (далі -Інструкція).

Відповідно до пункту 2.1. Розділу II Інструкції у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

За приписами пункту 7.2 вказаної Інструкції доручення про отримання доказів на підставі Конвенції про отримання доказів відповідно до статті 3 цієї Конвенції складається судом України згідно з формою запиту відповідно до додатка 11 та повинно містити: назву запитуючого органу та, якщо можливо, запитуваного органу; ім`я та прізвище (повне найменування) та місце проживання (місцезнаходження) сторін судового розгляду і, у разі потреби, їх представників; характер і предмет судового розгляду та короткий виклад фактичної сторони справи; докази, які потрібно отримати, або інші судові дії, які необхідно виконати. У разі необхідності в дорученні вказуються: імена, прізвища та адреси осіб, яких необхідно допитати;питання, які необхідно поставити допитуваним особам, або факти, щодо яких їх необхідно допитати; документи або інші об`єкти, які необхідно дослідити; особливі прохання, що стосуються отримання свідчень особи; особливі форми, які потрібно застосувати у відповідності до статті 9 Конвенції. Для уникнення плутанини не слід використовувати цифри для позначення місяця у даті.

Судове доручення складається мовою запитуваного органу або супроводжується перекладом на цю мову. Однак, Договірна Держава приймає доручення також англійською чи французькою мовою або з перекладом на одну з цих мов, якщо вона не зробила застереження на підставі статті 33 (абзаци 1, 2 статті 4 Конвенції).

Якщо Центральний Орган, якому направлено судове доручення, не є компетентним його виконати, то доручення негайно надсилається органу цієї Держави, компетентному виконати його відповідно до положень національного законодавства.

З анкети Сполучених Штатів Америки, розміщеної на офіційній сторінці Гаазької конференції з міжнародного приватного права в мережі Інтернет (https://www.hcch.net/en/states/authorities/details3/?aid=528), вбачається, що Центральним Органом Сполучених Штатів Америки є Office of International Judicial Assistance U.S. Department of Justice (Управління міжнародної судової допомоги Міністерства юстиції США) (1100 L Street, NW, Room 8102 Washington, DC 20005 United States of America).

При цьому, за пунктом 7.3 вказаної Інструкції, доручення суду України на підставі Конвенції про отримання доказів надсилається через Мін`юст, який переправляє його центральному органу, визначеному відповідною державою відповідно до статті 2 Конвенції.

Керуючись п.8 ч.1 ст. 252, ч.1 ст.498 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Звернутись до компетентного органу США - Office of International Judicial Assistance U.S. Department of Justice (1100 L Street, NW, Room 8102 Washington, DC 20005 United States of America) через Міністерство юстиції України з судовим дорученням про отримання доказів у справі №442/2301/21, а саме:

-витребувати від Circuit Court of Cook County Illinois County department, Domestic Relations Division, USA (Окружний суд округу Кук, окружний департамент штату Іллінойс, відділ сімейних відносин, США) інформацію про наступне:

На розгляді Львівського апеляційного суду перебуває справа №442/2301/21 з розгляду клопотання ОСОБА_11 про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

15 червня 2018 року у справі № 2018 D 3814 Окружним судом округу Кук, окружним департаментом штату Іллінойс, відділом сімейних відносин, США було прийнято рішення під назвою «3 питань шлюбу між: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 » ( IN RE THE MARRIAGE OF: PETRO BODNAR AND NADIYA NIKITINA NO. 2018 D 3814, JUN 15 2018 ).

У даному рішенні зазначено, що воно прийнято відповідно до Збірнику законів штату Іллінойс, глава 750 Сім`ї (Illinois Marriage and Dissolution of Marriage act. 750)

В розпорядженні Львівського апеляційного суду наявна копія вказаного рішення, частиною якого є Договір про врегулювання відносин подружжя після розірвання шлюбу (MARITAL SETTLEMENT AGREEMENT), Договір і план розподілу батьківських обов`язків: Договір про розподіл батьківських обов`язків і план про здійснення батьківських прав (PARENTING AGREEMENT AND PLAN: ALLOCATION OF PARENTAL RESPONSIBILITIES AND PARENTING PLAN), який підписаний відповідачкою ОСОБА_5 (матір).

Необхідно надати інформацію, чи є підписаний ОСОБА_5 Договір і план розподілу батьківських обов`язків: Договір про розподіл батьківських обов`язків і план про здійснення батьківських прав (PARENTING AGREEMENT AND PLAN: ALLOCATION OF PARENTAL RESPONSIBILITIES AND PARENTING PLAN) «повідомленням про процес» відповідача у справі № 2018 D 3814.

За наявності надати копії документів, які можуть підтвердити повідомлення відповідачки ОСОБА_12 про провадження у справі № 2018 D 3814.

Зупинити провадження у даній справі №442/2301/21 до надходження відповіді.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 01 березня 2023 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Копняк

Р.В. Савуляк