Справа № 133/1317/22
Провадження № 22-ц/801/614/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 рокуСправа № 133/1317/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №133/1317/20 запозовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за овердрафтом,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11 січня 2023 року, яке ухвалене суддею Пєтуховою Н.О. в Козятинському міськрайонному суді Вінницької області, в порядку спрощеного позовного провадження,

в с т а н о в и в :

В липні 2022 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк»звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за овердрафтом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17 лютого 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 підписали заяву - договір № ASJ 15412-16-DOM про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк». Відповідно до договору, банк встановив на картковому рахунку відповідача можливу суму кредиту в розмірі 300000 грн, початкова сума ліміту дозволеного овердрафту 4500 грн, строк дії овердрафту 24 міс, процентна ставка 30 % річних, процентна ставка за прострочену заборгованість 48 % річних. Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Відповідач не виконувала взяті на себе зобов`язання, в зв`язку із чим станом на 14 січня 2022 року утворилась заборгованість в сумі 8544,64 грн, яка складається з: 7312,92 грн прострочена заборгованість по кредиту, 1231,72 грн заборгованість по процентах згідно ст.625 ЦК за період з 14 серпня 2021 року по 01 січня 2022 року, а тому банк просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судовий збір в розмірі 2481 грн.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 7312,92 грн та 2123,36 грн судового збору. В частині стягнення 1231,72 грн заборгованості по процентах за період з 14 серпня 2021 року по 01 січень 2022 року, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду в частині відмови в стягненні заборгованості по процентах в розмірі 1231,72 грн, за період з 14 серпня 2021 року по 01 січень 2022 року, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права. Просило рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні заборгованості по процентах в розмірі 1231,72 грн, за період з 14 серпня 2021 року по 01 січень 2022 року, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Стягнути з відповідача судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що проценти передбачені ст.625 ЦК України, які банк просить стягнути, за своєю правовою природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за користування кредитом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 березня 2023 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 7312,92 грн, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в частині відмови в стягненні заборгованості по процентах не відповідає.

Судом встановлено, що 17 лютого 2016 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 була підписана заява договір ASJ 15412-16-DOM про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк».

Підписавши Заяву-анкету відповідач приєдналась до умов кредитного договору зі строком дії ліміту овердрафту - 24 місяці; початкова сума ліміту 4500,00 грн; максимальна сума ліміту дозволеного овердрафту 300 000,00 грн; базова процентна ставка 30,00 %; пільгова процентна ставка 0,0001 %; процентна ставка на прострочену заборгованість за Дозволеним овердрафтом/Овердрафтом (кредитом) 48%. Така заява-договір містить підпис ОСОБА_3 ..

Згідно Додатку №1 до такої анкети-заяви, визначено графік погашення кредиту на період з 17 лютого 2016 року по 16 лютого 2018 року.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , уклав шлюб з ОСОБА_3 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

Також банком надано Виписку по рахунку, у якій відображено рух коштів по особовому рахунку ОСОБА_6 , зокрема, щодо знятих коштів та коштів, які були внесені відповідачем на погашення використаних, за період з 17 лютого 2016 року по 14 січня 2022 року.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № ASJ 15412-16-DOM від 17 лютого 2016 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки АБ «Укргазбанк», станом на 14 січня 2022 року у відповідача наявна заборгованість перед Банком у розмірі 8544,64 грн, яка включає в себе: заборгованість по тілу кредиту (прострочена) 7312,92 грн, заборгованість по процентах (поточна) 0,00 грн, заборгованість по процентах (прострочена) 0,00 грн, заборгованість по платежу згідно ч.2 ст. 625 ЦК України (3 % річних) 1231,72 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентах на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, є необґрунтованими, оскільки між сторонами укладено договір, де визначено відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають в його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України».

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) зазначено, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України.

Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних, з посиланням на те, що між сторонами укладено договір, де визначено відсоткову ставку за користування кредитними коштами, суд першої інстанції помилково ототожнив поняття процентів за користування кредитними коштами, передбачене частиною першою статті 1048 ЦК України, з трьома процентами річних, які стягуються з боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, в зв`язку з закінченням строку дії ліміту дозволеного овердрафту (строку кредиту), банк просив стягнути 3 % річних, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, за період з 14 серпня 2021 року по 01 січня 2022 року.

З розрахунку заборгованості (а.с.4 6) вбачається, що банк з 14 серпня 2021 року перестав нараховувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами, а тому колегія суддів приходить до висновку, що наявні правові підстави для стягнення стягнути 3 % річних, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, за період з 14 серпня 2021 року по 01 січня 2022 року.

Разом з тим, зазначений в позовній заяві розмір заборгованості по процентах згідно ч.2 ст.625 ЦК України, за період з 14 серпня 2021 року по 01 січня 2022 року, в сумі 1231,72 грн, є необґрунтованим та спростовується розрахунком.

Розрахунок 3 % річних (ст. 625 ЦКУ):

Період прострочення: 14 серпня 2021 року 01 січня 2022 року

Сума заборгованості = 7312,92 грн

Кількість днів прострочення = 140

Сума санкції = 7312,92*3/100/365*140 + 7312,92*3/100/365*0 = 84,15 грн

ПІДСУМОК: Сума санкції 3 % річних = 84,15 грн

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в цій частині не ґрунтується на вимогах закону, тому вимога про стягнення з відповідача заборгованості по процентах згідно ч.2 ст.625 ЦК України, за період з 14 серпня 2021 року по 01 січня 2022 рокупідлягає частковому задоволенню, стягненню підлягає 84,15 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентах згідно ч.2 ст.625 ЦК України, а в іншій частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 254,18 грн (розрахунок 84,15 грн (задоволена частинна вимог) х 100 : 1231,72 грн = 6,83 %; позивач поніс наступні витрати: 3721,50 грн судовий збір за подання апеляційної скарги х 6,83 % = 254,18 грн).

Керуючись ст. ст. 141, 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11 січня 2023 року в частині відмови в стягненні заборгованості по процентах скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» () заборгованість по процентах за період з 14 серпня 2021 року по 01 січня 2022 року, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, в розмірі 84,15 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 254,18 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 15 березня 2023 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Стадник І.М.