Справа № 699/162/23
Номер провадження 2-з/699/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 рокум.Корсунь-Шевченківський

Суд Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у складі : головуючого судді Гусарової В.В., за участю секретаря Горбенко І.В. , розглянувши позовну заяву адвоката Тимченко Миколи Миколайовича ( вул.Шевченка б. 222 оф.5 м.Черкаси, 18000, код НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,код НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості та заяву про забезпечення позову , що надійшла від позивача ОСОБА_2 разом з позовною заявою

в с т а н о в и в:

21.02.2022 року до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла заява про забезпечення позову разом з позовною заявою, в якій позивач зазначив, що він звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із позовною заявою про стягнення із ОСОБА_1 136 112,99 грн., з яких 83 579,36 - сума основної заборгованості, 1 337,27 - інфляційні, 212,96 - 3 % річних, 25 073,80 - штраф, 25 909,60 - пеня.

Предметом спору є те, що 15.06.2020 р. між ними було укладено договір про надання правової допомоги щодо стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури.

Згідно додаткової угоди до даного договору (Додаток № 2 та Додаток 3) сторони погодили додаткову винагороду адвоката, а також порядок її сплати та відповідальність за порушення строків сплати винагороди.

В кінцевому варіанті, відповідачка зобов`язалася сплатити на користь позивача додаткову винагороду в розмірі 83 579,36 грн. протягом 3-ох календарних днів з моменту отримання моральної шкоди, яка буде задоволена у цивільній справі № 711/4863/20.

Згідно листа ДКСУ від 16.01.2021 року казначейством 21.01.2022 р. здійснено безспірне списання коштів на користь відповідачки, на підставі виконавчих листів по справі №711/4863/20.

Проте відповідачка не виконала свого обов`язку та не сплатила на користь позивача визначений гонорар до 23.01.2022 року включно.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, ст. 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Згідно зч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідач не вчиняє жодних дій для повернення позики, а тому є побоювання того, що невжиття заходу забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, що належить відповідачу, може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення його оспорюваних прав.

З огляду на поведінку відповідача, який не повернув позику в добровільному порядку, існує ймовірність подальшого його ухилення від виконання взятого на себе договірного обов`язку та ухилення від повернення позики. більше того, з метою уникнення цивільно- правової відповідальності відповідач може перереєструвати майно, що перебуває у його власності на інших осіб.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування заходу забезпечення позову призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

На ряду з викладеним, позивач зазначав, що цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи та те, що задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті і не порушує прав відповідача (чи третіх осіб) щодо користування майном, на яке накладено заборону відчуження в рамках забезпечення позову, а лише обмежує його у здійсненні прав на його відчуження на певний період.

В своїй заяві позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: земельну ділянку площею 0,346 га з кадастровим номером :01:001:0164, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить відповідачу згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1189, від 02.10.2015 р;

житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_2 ., та належить відповідачу згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1188, від 02.10.2015 р. та заборонити відчуження вищевказаного майна будь-яким способом до завершення розгляду судом справи про стягнення заборгованості за договорами позики та до набрання рішенням суду законної сили.

Розглянув матеріали зазначеної заяви та матеріалів, що її обґрунтовують, суд дійшов до наступного :

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Вивчив матеріали заяви суд дійшов висновку, що позивач не надав суду переконливих доказів того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову в подальшому, у випадку задоволення позовних вимог, не можливе реальне та ефективне виконання рішення суду і що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду або навіть унеможливіть таке виконання.

На цих підставах, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

ухвалив :

В заяві про забезпечення позову , що надійшла від адвоката Тимченко Миколи Миколайовича ( вул.Шевченка б. 222 оф.5 м.Черкаси, 18000, код НОМЕР_1 ) по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості відмовити.

У відповідності до ст.353 ЦПК України вказана ухвала може бути оскаржена окремо від рішення. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом 15 днів з дня складання вказаної ухвали.

СуддяГусарова В. В.