Справа № 182/2883/22
Провадження № 2/0182/575/2023
У Х В А Л А

Іменем України

06.03.2023 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією родиною, факту належності правовстановлюючого документу, визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією родиною, факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2023 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху з наступних підстав.

Так, як вбачалося з викладених обставин та позовних вимог, предметом даного позову є встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивачкою в якості відповідача по справі було зазначено ОСОБА_2 , яка фактично мешкає в російській федерації м.санкт-петербург.

При цьому, положеннями Цивільного процесуального кодексу України передбачено необхідність вручення відповідачу позовної заяви із доданими до неї документами, надання можливості відповідачу подати відзив на позов, докази по справі, скористатись іншими процесуальними правами, визначеними законом.

В силу приписів ч.1 ст.498 Цивільного процесуального кодексу України, у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи, відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Питання надання правової допомоги між державами СНД врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яку було підписано 22 січня 1993 року у м.Мінську (набула чинності 8 серпня 1993 року, ратифікована Верховною Радою України 10 листопада 1994 року і набула чинності 14 квітня 1995 року). Дана конвенція застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.

При цьому, Законом України від 01 грудня 2022 року № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23 грудня 2022 року, дію вказаної конвенції у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь зупинено.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також враховуючи той факт, що в даній справі наявна обставина, яка позбавляє суд, в рамках розгляду справи, вчинити процесуальні дії (вручити відповідачу позовну заяву із доданими до неї документами, надати можливість відповідачу подати відзив на позов, докази по справі, скористатись іншими процесуальними правами, визначеними законом) та прийняти обґрунтоване рішення, суд вважав за необхідне надати позивачці строк для усунення недоліків, шляхом зазначення можливих шляхів вручення відповідачу копії позовного матеріалу, пропозицію про повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвала Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2023 року позивачкою була отримана та 03 лютого 2023 року на адресу суду, на виконання вищевказаної ухвали суду, надійшла заява, згідно якої зазначено наступне. Частиною 5 ст.130 ЦПК України передбачено вручення судової повістки представникові. Тому, не зважаючи на той факт, що відповідачка по справі проживає в російській федерації, вона уповноважила на представлення своїх інтересів ОСОБА_3 , яка постійно проживає та зареєстрована на території України і наділена правом від імені відповідача отримувати процесуальні документи, подавати клопотання чи заяви та представляти її інтереси.

Суддя, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, приходить до висновку, що передбачені ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2023 року позивачкою усунуті не були. Посилання на обставини, викладені в заяві на виконання ухвали, судом до уваги не можуть бути прийняті, оскільки спростовуються матеріалами справи. Так, при ознайомленні з довіреністю, яка міститься в матеріалах справи, встановлено, що строк дії, на який відповідачкою було уповноважено особу представляти її інтереси, сплив, що дає підстави вважати, що всі посилання на довіреність як на документ, який є можливим варіантом та шляхом повідомлення, вручення та вчинення інших процесуальних дій при розгляді даної справи, є безпідставними.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд також враховує розумні строки розгляду справи, передбачені законодавством, які порушуються саме внаслідок неотримання стороною заявником кореспонденції, за вказаними ним самим адресами, та кваліфікує таку поведінку позивача, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як втрату зацікавленості в розгляді даної позовної заяви та актуальності самого питання для позивача.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також ч.1 ст.185 ЦПК України, якою передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті ст.175 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 недоліки не виправила, вказану вище позовну заяву, відповідно до ст.185 ЦПК України, необхідно вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією родиною, факту належності правовстановлюючого документу, визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачам, що, згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал