Справа № 286/850/23
У Х В А Л А

13.03.2023 м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Кулініч Я.В. розглянувши в м. Овручі позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

09.03.2023 року ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 , в якому просить шлюб між ним та відповідачкою зареєстрований 21 травня 2022 року у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, актовий запис №325, розірвати.

Вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суддя встановив, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху.

Так, позивачем до заяви не додано оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, що є обов`язковим для категорії справ про розірвання шлюбу і встановлено постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, повинен подати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу. Однак у документах, доданих до позовної заяви, оригінал свідоцтва про шлюб відсутній.

Крім того, позивачем при зверненні не обґрунтовано неможливість надання вказаного оригінала свідоцтва.

Поряд з цим, позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1.3.4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 грн..

Хибною є позиція позивача, що він, як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (Далі Закон № 3674-VI) з огляду на наступне.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18), ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 757/2037/18-ц (провадження № 61-6113ск20).

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року, № 3551-XII, «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 даного Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду з вимогою, яка не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, то судовий збір за подання позовної заяви у цій справі підлягає сплаті.

Таким чином, позивачу необхідно здійснити оплату судового збору в сумі 1073,60 грн. та надати оригінал свідоцтва про шлюб.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначений недолік протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог закону позовна заява вважатиметься не поданою й буде повернута позивачеві.

Суддя Я. В. Кулініч