КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 940/913/21
провадження № 22-ц/824/1048/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Кошель К. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Кобижчи Олександра Івановича про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Дубового Ігоря Анатолійовича на ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 18 жовтня 2022 року в складі судді Мандзюка С.В.,

встановив:

10 серпня 2021 року Тетіївським районним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 23 лютого 2022 року в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кобижчи О. І. про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 10.08.2021 року в справі № 940/913/21 відмовлено та залишено судовий наказ в силі.

29.08.2022 представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Кобижча О.І. звернувся до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Посилався на ті підстави, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2011 року. В шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До 20 серпня 2021 року сторони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, виховували та доглядали спільну дитину.

23.07.2021 представник ОСОБА_1 подав до Тетіївського районного суду Київської області позовну заяву про розірвання шлюбу.

Починаючи з 20.08.2021 по даний час дитина проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуває на її повному матеріальному утриманні.

13.09.2021 за заявою ОСОБА_1 на вимогу начальника Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_1 були надані пояснення щодо незаконного вивезення дитини на відпочинок.

30.09.2021 рішенням Тетіївського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано.

З 06.03.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням в Україні воєнного стану, ОСОБА_1 разом з дитиною були вимушені залишити територію України, рятуючи своє життя вони тимчасово виїхали до іншої країни. Наразі вони перебувають у Польщі, де отримали тимчасовий прихисток.

27.07.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Звенигородської міської ради про визначення місця проживання дитини та негайне відібрання дитини.

Враховуючи, що дитина проживає з батьком та перебуває на його повному утриманні, факт повернення виконавчого документу за заявою стягувача у зв`язку з відсутністю претензій та заборгованості, наявність спору між сторонами щодо місця проживання дитини, право на звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів, яке є безумовним та абсолютним і належить особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання свідчить про відсутність у ОСОБА_2 суб`єктивного права вимоги видачі судового наказу про стягнення аліментів до ОСОБА_1 .

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 18 жовтня 2022 року заяву задоволено частково.

Судовий наказ Тетіївського районного суду Київської області від 10 серпня 2021 року в цивільній справі № 940/913/21 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 щомісячно аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку від дня звернення із заявою і до досягнення дитиною повноліття визнано таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Дубовий І. А., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 18 жовтня 2022 року та винести нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що малолітня дитина сторін зареєстрована з 25 квітня 2019 року за місцем реєстрації її матері - ОСОБА_1 . До та після розірвання шлюбу дитина залишається на повному утриманні та вихованні заявниці.

Зазначив, що в травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до органу опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області з заявою про складення висновку щодо визначення місця проживання її малолітньої дитини, за наслідками розгляду якої складено висновок про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Судом також не враховано, що заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, подана від імені заявника адвокатом Кобижча О. І. При цьому ордер, виданий цим адвокатом, не містить підпису та печатки, що не дає підстав для подачі документів від імені ОСОБА_1 .

Вважає також безпідставним стягнення з заявниці на користь боржника витрат на правову допомогу, оскільки не було подано жодних документів, які підтверджують той факт, що робота була виконана саме на таку суму та вказані кошти було сплачено.

31.01.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Кобижча О. І. подав відзив на апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на його подання. Заява обґрунтована тим, що копія ухвали суду про відкриття провадження надійшла 15.12.2022, проте копія апеляційної скарги була направлена судом лише 11.01.2023. Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 було продовжено дію воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Постановою Кабінету Міністрів України №1423 від 23.12.2022родовжено дію карантину до 30.04.2023.

Згідно з частиною першою статті 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частин другої та шостої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Київський апеляційний суд ухвалою від 09 грудня 2022 року відкрив апеляційне провадження у справі та роз`яснив учасникам право подати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

З огляду на наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Кобижчем О. І. обставини, вказаний строк суд вважає можливим продовжити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Кобижча О. І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Просить стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 29 500 грн.

Зазначив, що починаючи з 20.08.2021 по даний час дитина проживає разом з батьком, який виховує та забезпечує дитину у повному обсязі, всіляко сприяючи та забезпечуючи участь матері у спілкуванні з дитиною.

Довідка про реєстрацію місця проживання від 07.12.2021 підтверджує факт виконання батьками обов`язку щодо декларації місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років за адресою місця проживання / перебування одного з батьків та жодним чином не доводить факту проживання дитини разом з матір`ю.

Відсутність повноважень адвоката Кобижчі О. І. на подання документів в інтересах ОСОБА_1 спростовуються тим фактом, що подаючи заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, разом з додатками адвокат Кобижча О. І. подав документи за допомогою системи «Електронний суд», підписуючи документи електронним підписом за допомогою застосунку "Дія".

Вказує, що питання стягнення судового збору та витрат на правову допомогу було повною мірою вивчено судом, результат якого знайшов своє відображення в судовому рішенні. У чому полягає безпідставність стягнення витрат на правову допомогу в апеляційній скарзі не розкрито.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кобижча О. І просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Дубового І. А. про відкладення розгляду справи, оскільки він 28.02.2023 о 09.00 год. буде приймати участь в судовому засіданні в Черкаському апеляційному суді (м. Черкаси), судом визнано необґрунтованим, а неявку останнього в судове засідання - неявкою без поважної причини. При цьому судом враховано ту обставину, що дату судового засідання 28.02.2023 о 14.20 год. Київським апеляційним судом було погоджено з вказаним представником в судовому засіданні 10.01.2023, а ухвалою від 03 лютого 2023 року задоволено клопотання останнього про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено можливість судового захисту прав боржника у разі, якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Судом встановлено, що 10 серпня 2021 року Тетіївським районним судом Киїської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17 т.1).

Доводи заявника про відсутність у нього обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини ґрунтуються на тій підставі, що станом на день звернення ОСОБА_1 з заявою про видачу судового наказу їх донька проживала разом з ними, вони з дружиною вели спільне господарство, спільно виховували та доглядали свою доньку.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що за обставинами цієї справи між сторонами вбачається наявність спору щодо визначення місця проживання дитини, що є перешкодою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. Враховуючи те, що малолітня дитина сторін проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, факт повернення виконавчого документу за заявою стягувача у зв`язку з відсутністю претензій та заборгованості у ОСОБА_1 , у стягувача фактично відсутні на даний час будь-які підстави для отримання щомісячно аліментів на утримання малолітньої дитини, що є достатніми підставами для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню .

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_3 за судовим наказом від 10 серпня 2021 року, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною та може слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_3 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Матеріали справи не містять доказів, що у визначеному законом порядку ОСОБА_3 звільнено від сплати аліментів за судовим наказом від 10 серпня 2021 року.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та зробив помилковий висновок про те, що підстави визнання судового накази таким, що не підлягає виконанню, залежать від доведеності обставин перебування дітей на утриманні боржника, а також існування спору про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, за встановлених обставин наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Кобижчи О. І. про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про відсутність повноважень адвоката Кобижчі О. І. на подання документів в інтересах ОСОБА_1 є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні поданої заяви, правові підстави для відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Дубового Ігоря Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 18 жовтня 2022 року скасувати.

В задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Кобижчи Олександра Івановича про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 березня 2023 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк