Провадження № 2/522/2269/23
Справа № 947/3373/22
01 березня 2023 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання Волошина А.С.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення недоотриманого доходу (збитків) та 3% річних, -
Позивач 24.01.2022 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з останнього недоотриманий дохід (збитки) у розмірі 107 849,98 грн та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 9 715 грн, та судовий збір у розмірі 2 481 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 08.08.2005 укладено Кредитний договір №461-08 ПОУ А, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 9 915 дол. СШАзі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12%, строком користування з 08.08.2005 по 08.08.2010. В забезпечення виконання зобов`язання між сторонами укладено договір застави транспортного засобу. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2011 у справі №2-495/11 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 46 656,14 грн. ТОВ «ФК «Європейська факторингова компанія розвитку» придбала право вимоги за кредитним договором 11.05.2019. Станом на 18.01.2022 заочне рішення Київського районного суду м. Одеси залишається не виконаним, заборгованість за кредитним договором не погашена. У зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем заочного рішення, обліком заборгованості за кредитним договором на балансі банку у валюті кредитування доларах США, особливостями перерахунку цієї заборгованості у національну валюту у зв`язку зі зміною курсу та стягнуту заборгованість у гривневому еквіваленті за рішенням суду заборгованість відповідача у гривневому еквіваленті станом на дату укладення договору відступлення права вимоги по відношенню до розміру заборгованості стягнутої судом збільшилася перед позивачем у вигляді недоотриманих доходів та становить: 154 506,12 грн (11.05.2019) 46 656,14 грн (20.10.2010) = 107 849,98 грн. Також відповідно до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 3 відсотки річних від простроченої суми, що в гривневому еквіваленті станом на 11.05.2019 складає 9 715,00 грн. три відсотки річних обраховані позивачем за період з 18.01.2019 по 18.01.2022.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2022 справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.
Справа 12.05.2022 надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та ухвалою від 16.05.2022 прийнята до розгляду судді Бондаря В.Я., провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 05.07.2022.
Ухвалою суду від 04.07.2022 залишено без розгляду заяву ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
У судове засідання 05.07.2022 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 31.08.2022.
Ухвалою від 07.07.2022 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
З метою належного повідомлення відповідача розгляд справи у судовому засіданні 31.08.2022 відкладено на 09.11.2022.
Ухвалою від 05.09.2022 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Розгляд справи у судовому засіданні 09.11.2022 відкладено на 12.01.2023.
У зв`язку з відключенням електроенергії в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси розгляд справи у судовому засіданні 12.01.2023 відкладено на 01.03.2023.
До суду 01.03.2023 надійшли додаткові пояснення від позивача, згідно яких наводить додаткові обґрунтування недоотриманого доходу та його розміру.
У судове засідання 01.03.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача Рябко С.О. подав до суду 01.03.2023 клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2011 у справі №2-495/11 задоволено позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та стягнуто з останнього на користь банку загальну суму заборгованості за кредитним договором №3461-08ПОУ А від 08.08.2005 року в розмірі 46 656,14 грн, яка складається з: 23 792,16 грн заборгованість за основним та простроченим кредитом; 6 980,17 грн заборгованість по строковим та простроченим процентами за користування кредитом, 12 886,50 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 2 997,31 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, також стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 466,60 грн, витрати по сплату судового збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн (а.с.6-8).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2021 у справі №1512/2-495/11 замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси у справі №2-495/11, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором №3461-08 ПОУ А у розмірі 46 656,14 грн (а.с.9-12).
Станом на 24 січня 2022 року зазначене рішення Київського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2011 року у справі №2-495/11 залишається невиконаним. Заборгованість за Кредитним договором відповідачем не погашено.
Заборгованість Відповідачів у гривневому еквіваленті станом на дату укладання договору відступлення прав вимоги 11 травня 2019 року по відношенню до розміру заборгованості стягнутої судом 15 лютого 2011 року збільшилась перед Позивачем у вигляді недоотриманих доходів (збитків) та становить 107 849,98 грн.
Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України з відповідачів підлягають стягненню 3% річних, що в гривневому еквіваленті за період з 18 січня 2019 року по 18 січня 2022 року складає 9 715 грн.
Зазначені суми позивач просить стягнути з відповідача, що й стало підставою звернення до суду.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно з положенням частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.
Суд зауважує, що у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача грошових коштів (збитків) в сумі 107 849,98 грн. (тобто різницю в курсі долара, яка існувала на час ухвалення рішення про стягнення з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за укладеним кредитним договором і яка виникла станом на 11 травня 2019 року, тобто з моменту, коли до позивача перейшло право вимоги), суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України - грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Як вбачається з заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2011 відповідач отримав кредит в іноземній валюті, а саме доларах США в сумі 9 915 дол. США.
Як вказує позивач, на час ухвалення рішення Київського районного суду м. Одеси заборгованість відповідача становила 5 897,18 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2010 (подача позову до суду) становило 46 656,14 грн., з яких:
- 3 007,25 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2010 становило 23 792,16 грн.;
- 882,27 долари США - заборгованість по несплаченим відсоткам, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2010 становило 6 980,17 грн;
- 1 628,81 долари США пеня за несвоєчасне повернення заборгованості по кредиту, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2010 становило 12 886,50 грн;
- 378,85 долари США - пеня за несвоєчасне повернення заборгованості по процентам, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2010 становило 2 997,31 грн.
На час переходу до позивача права вимоги курс долара по зрівнянню зі станом який існував на 20.10.2010 збільшився і склав станом на 11 травня 2019 року - 1 дол. США = 26.205888 грн.
Заборгованість Відповідачів у гривневому еквіваленті станом на дату укладання договору відступлення прав вимоги 11 травня 2019 року по відношенню до розміру заборгованості стягнутої судом рішенням від 15 лютого 2011 року збільшилась перед Позивачем у вигляді недоотриманих доходів (збитків).
Отже, розмір недоотриманого доходу (збитків) є різниця суми заборгованості нарахованої ПАТ «УкрСиббанк» 20.10.2010, стягненої рішенням суду від 15.02.2011 та суми заборгованості, яка нарахована у відповідності до вимог, встановлених кредитним договором та обліковою політикою НБУ, станом на 11 травня 2019 року - дату укладення договору відступлення прав вимоги - складає 107 849,98 грн.
Оскільки згідно частини 2 ст.533 ЦК України грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача збитків (різниці у вартості іноземної валюти до гривні) в сумі 107 849,98 грн. підлягає задоволенню відповідно до проведеного позивачем розрахунку, наведеного у позовній заяві.
Також підлягають стягнення і 3 % річних в сумі 9 715 грн. відповідно до заявленої вимоги та проведеного позивачем розрахунку та наведених вище обґрунтувань.
Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн, відповідно до платіжного доручення №2148 від 18.01.2022.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення недоотриманого доходу (збитків) та 3% річних - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 03 березня 2023 року.
Суддя В.Я.Бондар