Справа № 307/451/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Фазикош Г.В., Кондора Р.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2022 року у складі судді Ніточко В.В., у справі за позовом акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив :

У січні 2022 року через засоби поштового зв`язку Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.09.2018 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "Приватбанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Договір, укладений з відповідачем є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту. Також свідченням приєднання відповідачки до угоди, дія Договору підтверджується фактом користування відповідачкою картковим рахунком та використання кредитних коштів. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору станом на 04.01.2022 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 193 703 грн. 19 коп., з яких: 170 884 грн. 93 коп. заборгованість за тілом кредиту, з яких 130382,15 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 40502,78 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5980 грн. 80 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, 16 837 грн. 46 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

За вказаних обставин, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.02.2021 на загальну суму 193 703,19 грн. та судовий збір у розмірі 2905,55 грн.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13 вересня 2018 року у сумі 170 884 (сто сімдесят тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 93 копійки. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , просить скасувати повністю зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем у позовній заяві вказується, що заборгованість ОСОБА_1 перед банком, станом на 04 січня 2021 року, становить 193 703 грн. 19 коп., з яких: 170 884 грн. 93 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 5 980 грн. 80 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 16 837 грн. 46 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. При цьому судом першої інстанції не взято до уваги, що у позовній заяві заборгованість за тілом кредиту у сумі 170884,93 грн. складається з: 130382,15 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту та 40502,78 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, однак обґрунтування саме такого розподілу у матеріалах справи відсутнє. Апелянт звертає увагу, що надана позивачем виписка не містить даних окремо щодо заборгованості по тілу кредиту (а тим більше окремо по тілу та простроченому тілу) та відсотках. Дана виписка містить тільки загальну суму заборгованості по рахунку з урахуванням всіх нарахованих на момент її складання відсотків, штрафів і комісій за обслуговування картки. До позовної заяви позивачем також додано «розрахунок заборгованості за договором б/н від 13.09.2018 року між Приватбанком та ОСОБА_1 станом на 04.01.2022 року». У даному розрахунку сумою заборгованості по тілу кредиту вказано 143878,55 грн., а простроченою сумою тіла кредиту - 27006,38 грн. При цьому, згідно даного розрахунку походження суми 27006,38 грн. є незрозумілою, оскільки після утворення суми заборгованості за тілом кредиту у сумі 143878,55 грн. видаткових операцій за картками не здійснювалось. Окрім того, відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час частково задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції ухвалив стягнути з відповідача 100% судового збору, сплаченого позивачем.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13 вересня 2018 року.

При цьому, у анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 не визначено відсоткову ставку, не встановлено порядок нарахування відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, строк повернення кредиту (користування ним).

Також апеляційний суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 13 вересня 2018 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачу ОСОБА_1 було видано дві кредитні картки:11.10.2019 по 10/22, 29.05.2020 по 05/23.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір без назви) розмір кредитного ліміту 21.05.2020 був встановлений у розмірі 170 000 грн. та в подальшому зменшений до 0,00 грн.

Згідно з наданого банком розрахунку, за ОСОБА_1 рахується заборгованість станом на 04.01.2022 року у розмірі 193 703 грн. 19 коп., з яких: 170 884 грн. 93 коп. заборгованість по тілу кредиту, з яких 130382,15 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 40502,78 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5 980 грн. 80 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, 16 837 грн. 46 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

В суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Пархоменко М.В. заперечив щодо задоволення позову.

Позивач додав до позовної заяви розрахунок кредитної заборгованості, виписку по рахунку,анкету-заяву, довідку про зміни умов кредитування, довідку про видані кредитні картки, анкету-заяву, паспорт споживчого кредиту щодо умов щодо кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Platinum», «MC World Black Edition», «Visa Signature», «MC World Elite», «Visa Infinite», Витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Platinum», «MC World Black Edition», «Visa Signature», «MC World Elite», «Visa Infinite».

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, а саме й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Відтак позивач не довів факту прийняття ОСОБА_1 будь-яких умов щодо розміру відсотків.

Посилання позивача у позові на підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

В Анкеті-заяві відповідача не містить домовленості сторін про сплату відсотків, інформації щодо банківського продукту, який надається позичальнику, яку саму банківську картку отримує ОСОБА_1 та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

Вказаний паспорт споживчого кредиту не містить інформації яка саме кредитна картка надається позичальнику ОСОБА_1 , а містить лише узагальнену інформацію щодо кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Platinum», «MC World Black Edition», «Visa Signature», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Visa Infinite».

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту за сімома кредитними картками та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення 5980 грн. 80 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, 16 837 грн. 46 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, Банк має право на стягнення у примусовому порядку з відповідача ОСОБА_1 фактично отримані суми кредитних коштів, а саме, заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 130382,15 грн.

В частині задоволеної позовної вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 40502,78 грн. слід зазначити наступне.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України до обов`язків позичальника за кредитним договором входить повернення одержаних коштів та сплата платежів, встановлених як винагорода кредитора за надання цих коштів, зокрема, відсотків за користування кредитом.

З системного аналізу вищенаведеної норми слідує, що за своєю суттю прострочене тіло кредиту, на яке вказує позивач у своїй позовній заяві, є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не, власне, надані позичальнику в користування кошти.

Як вбачається із зафіксованих у розрахунку заборгованості та в банківській виписці даних, в рамках періоду, за який наданий розрахунок заборгованості, банк систематично без належних для того підстав і без належного узгодження із відповідачем додавав до суми кредиту нараховані відсотки, нараховуючи в подальшому на таку збільшувану суму кредиту нові відсотки, котрі він завуальовано включав і у розмір простроченого тіла кредиту, що підтверджує некоректність і необґрунтованість розрахунку боргу, який не ґрунтується на узгоджених сторонами умовах договору.

Тому прострочене тіло кредиту, яке просив стягнути позивач, є фактично відсотками за користування кредитними коштами та видами комісій, що не може вважатися наданими позичальнику в користування коштами.

Враховуючи, що стягненню з відповідача підлягає виключно сума безпосередньо отриманих коштів, а також те, що в підписаних відповідачем документах відсутня регламентація складових частин поняття «прострочене тіло кредиту», апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною саме фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заборгованість за простроченим тілом кредиту підлягає до стягнення.

Таким чином позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 130382,15 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Позивачем пред`явлено позов на суму 193 703,19 грн. Апеляційним судом задоволено вимоги позивача в розмірі 130382,15 грн., що складає 67,31% від пред`явлених вимог.

При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2905,55 грн. За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4358,33 грн.

Загальний розмір судових витрат по справі становить 7263,88 грн., а отже на позивача слід покласти 32,69% від судових витрат 2374,56 грн., а на відповідача 67,31% судових витрат 4889,32 грн.

З огляду на викладене та враховуючи приписи ч.10 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю судових витрат у розмірі 530,99 грн. (4889,32-4358,33).

Зважаючи на викладене, відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 170 884 (сто сімдесят тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 93 копійки та 2 905 (дві тисячі дев`ятсот п`ять) гривень 55 копійок сплаченого судового збору змінити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 130382 грн. (сто тридцять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 15 (п`ятнадцять) коп. та 530 (п`ятсот тридцять) грн. 99 (дев`яносто дев`ять) коп. судового збору. В решті рішення суду залишити без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2022 року в частини стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 170 884 (сто сімдесят тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 93 копійки та 2 905 (дві тисячі дев`ятсот п`ять) гривень 55 копійок сплаченого судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, ) заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 130382 грн. (сто тридцять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 15 (п`ятнадцять) коп. та 530 (п`ятсот тридцять) грн. 99 (дев`яносто дев`ять) коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: