Справа №705/5706/19
2/705/236/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:
головуючої судді Годік Л.С.
секретаря судового засідання Бурлаки А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа на стороні відповідача: Уманська міська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та свідоцтва, визнання права власності в порядку спадкування, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , 3-тя особа на стороні відповідача: Уманська міська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та свідоцтва, визнання права власності в порядку спадкування.
Позивач в судовому засіданні 23.02.2022 вказав, що позовні вимоги підтримує. Зазначив, що мати ОСОБА_3 після перенесеної операції не ходила, тому не могла самостійно піти до нотаріуса для складання заповіту. З 1999 року він доглядав матір, проживав по АДРЕСА_2 , хоча зареєстрований за іншою адресою. Сестра ОСОБА_2 матір не доглядала. Мати до смерті сказала, що заповіт склала на сестру, однак сам заповіт побачив після смерті матері. Після смерті матері бачив сестру, коли вона приїхала для оформлення спадщини та вона казала, що переоформить частину на нього, однак нічого не оформила, тому вирішив звернутися до суду з позовом.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася та фактично судом не повідомлялась про розгляд справи, оскільки зареєстрована та проживає в Російській Федерації.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, попередньо на адресу суду від завідувача Першої уманської державної нотаріальної контори Г.Кравець надійшов лист в якому просить розглянути справу без участі їх представника.
Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24.02.2016 року, актовий запис №165 (а.с.11).
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 29 серпня 1955 року, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Гродеково, Гродековського р-ну, Приморський край, РФ, її батьками вказані: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.60-зворотний бік).
Відповідно до повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 08 лютого 1995 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області, його батьками вказані: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.10) (копію свідоцтва надано позивачем).
Відповідно ж до повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 25 серпня 2016 року, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками вказані: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.68) (копію свідоцтва містить Спадкова справа).
Згідно заповіту, складеного 07.11.2012 року, ОСОБА_4 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла своїй дочці ОСОБА_2 . Крім того, у вказаному заповіті вказано, що на ОСОБА_2 покладає обов`язок надати право довічного користування житловим будинком АДРЕСА_1 її синові ОСОБА_1 (а.с.12-13).
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 32281726 від 07.11.2012 р. приватним нотаріусом Кучер О.І. скасовано заповіт від імені ОСОБА_4 , посвідчений нотаріусом 14.06.1994 р. № 3-1962 (а.с.14-15).
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.08.2016 винесеної державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Дашицькою Л.Л., відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті спадщини після смерті його матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв`язку з спливом шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.16).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною 3 ст. 1254 ЦК України визначено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.
Крім того, відповідно до положень ст. 202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Статтею 1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.
Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст.207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.
Відповідно до ч. 2 ст.1248 ЦК України, якщо заповідач через свої фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).
Таким чином, фізична особа може доручити іншій особі у її присутності підписати текст правочину, якщо вона не може підписати його власноручно у зв`язку з хворобою або фізичною вадою.
Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).
В той же час, жодної з передбачених статтею 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.
На підтвердження вимог позовної заяви позивачем надано суду довідку №267 від 28 липня 2016 року, видану головою квартального комітету №5 виконавчого комітету Уманської міської ради Гордієнко В.В. громадянину ОСОБА_1 , про те, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , та про те, що він на підставі свідчень сусідів дійсно проживав по АДРЕСА_2 і доглядав за своєю матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та вів з нею постійно спільне господарство по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.21).
Крім того, 18.08.2016 р. за № 284 головою квартального комітету №5 виконавчого комітету Уманської міської ради Гордієнко В.В. видано довідку ОСОБА_2 про те, що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 з останньою ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с.60).
У зв`язку з розбіжностями відомостей у зазначених довідках щодо наявності чи відсутності осіб, які проживали чи доглядали покійну ОСОБА_4 судом надіслано до виконавчого комітету Уманської міської ради листа з вимогою роз`яснень та уточнення змісту довідок, однак, станом на 16.01.2023 р. голова квартального комітету № 5 змінився та новим головою Тищенко С.Д. надано письмові пояснення про те, що довідка ОСОБА_1 була видана на підставі свідчень сусідів, а довідка ОСОБА_2 видана зі слів заявниці.
Суд критично відноситься до змісту зазначених довідок та правдивості їх змісту, тому не бере їх до уваги в якості доказів у справі.
Також, позивач зазначає, що мати важко хворіла, самостійно не рухалась, тобто піти до нотаріуса для складення заповіту не могла та на підтвердження даного факту надав суду Інформацію КЗ «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Уманської міської ради №152 від 30.08.2016р., а саме: виписку з амбулаторної картки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-20).
Однак, з дослідженої інформації вбачається, що на період складення заповіту 07.11.2012 р., ОСОБА_4 , починаючи з 25.09.2012 р. проходила різного виду обстеження за межами дому та стан хворої значно погіршився з 2013 року.
15.12.2021 р. за № 1972/01-24 Черкаським обласним державним нотаріальним архівом надано суду завірену копію запису з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Кучер О.І. стосовно посвідчення заповіту 07.11.2012 за р. № 2637 від імені ОСОБА_4 в якому мається запис щодо особи ОСОБА_4 , при складанні заповіту, її місце проживання, паспортні дані, ідентифікаційний номер та підпис особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії (а.с.141-144).
Питання про дійсність підпису у заповіті ОСОБА_4 позивачем не ставилось та, крім того, останній надав суду пояснення, що насправді знав про існування заповіту ще за життя матері.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав.
Враховуючи викладене, беручи до уваги пояснення учасників процесу, виходячи з того, що стороною позивача не надано суду доказів того, що вчинений спадкодавцем заповіт суперечить ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства та не доведено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, що заповідач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тобто обставин, з якими закон пов`язує визнання заповіту недійсним, суд приходить до висновку, що даний заповіт відповідав волі заповідача, а тому аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним заповіту, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 202, 207, 215, 1247 ЦК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа на стороні відповідача: Уманська міська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та свідоцтва, визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Уманським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Л. С. Годік