Справа № 583/941/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Якубович В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мартиненко В.В. звернувся до суду в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором і свої вимоги мотивує тим, що між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № Z99.346.70073. Відповідно до п.п. 1.1 Договору кредиту № Z99.346.70073, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 5200,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов Договору кредиту та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 37,0000 % річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.4 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі 2,6500% від початкової суми кредиту. Згідно з п. 4.6 Договору кредиту, реальна річна процентна ставка складає 104.4000%. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 5200,00 грн. в строки визначені умовами Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту та відповідно до Довідки - розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № Z99.346.70073 року станом на 03.12.2020 р. заборгованість ОСОБА_1 становить 14136,13 грн. (чотирнадцять тисяч сто тридцять шість) гривень 13 копійок, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 4002,32 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 5173,01 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 4960,80 грн. З огляду на викладене прохає стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та 3% річних за користування кредитом у сумі 457,69 грн., інфляційні витрати у сумі 1427,45 грн., а також судові витрати.

Позивач в позові просить слухати справу без участі представника позивача.

Відповідачка та її представник до суду не з`явились будучи повідомленими про час та місце розгляду справи.

Від представника позивача надійшла заява із проханням провести розгляд справи без його участі.

Відповідач позов визнала частково з мотивів викладених у відзиві, що був наданий суду 20.12.2022 року, у якому вказано на те, що до позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Профіт Капітал» стосовно стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № Z99.346.70073 від 23.05.2017 року в сумі 16021,51 грн. не додано докази самої заборгованості, та на підставі чого вона виникла, а саме: - відсутній договір № Z99.346.70073 від 23.05.2017 року; також, відсутні документи, відповідно яких їй було видано картку за допомогою якої нею погашався кредит. Графік платежів не відповідає заявленим позовним вимогам; виписка по рахунку також не відповідає дійсності, оскільки в самій виписці зазначено «Виписка з 01.01.2000 року по 21.10.2021 року». Натомість, кредитна справа відповідно договору Факторингу від 03 грудня 2020 року та акту прийому - передачі кредитних справ вже була передана Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Профіт Капітал» та АТ «Ідея-Банк» вже не мав ніякого відношення до кредитної справи № Z99.346.70073. Також відповідач надав виписку від 21 жовтня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було сплачено всього: 874,89 грн., що не відповідає дійсності, тому вважає цей доказ неналежним. До позовної заяви як доказ додано АКТ 1 прийому - передачі документів кредитної справи до договору № Z99.346.70073 від 08.12.2015 року з описом кредитної справи, де зазначено, що кредитна справа була передана від банку-партнера ПАТ «Ідея-Банк» до Банку ПАТ «Укрсоцбанк» - Охтирське відділення, при чому відповідальна особа ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 прийняла кредитну справу засвідчивши це своїм підписом та штампом банку, а тому яким чином 03.12.2020 року було укладено договір Факторингу № 12/90 саме між АТ «Ідея-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою Компанією «Профіт Капітал» взагалі не зрозуміло.

Звертаючись до суду з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» не надало оригінал кредитного договору від 23.05.2017 року № Z99.346.70073. Додані на підтвердження позову розрахунок заборгованості та виписка з рахунку не підтверджують існування заборгованості, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме:- а) - датований 21 жовтня 2021 року, коли ПАТ «Ідея -Банк» вже не мав ніякого відношення до кредитного договору № Z99.346.70073 від 08.12.2015 року; б) - кредитна справа № Z99.346.70073 від 08.12.2015 року була передана від ПАТ «Ідея-Банк» до ПАТ «Укрсоцбанк», а тому виникає питання, саме яким чином ПАТ «Ідея-Банк» - який не мав ніякого відношення до кредитної справи № Z99.346.70073 від 08.12.2015 року безпідставно передав за винагороду кредитну справу № Z99.346.70073 ТОВ «Фінансовій Компанії «Профіт Капітал».

Умова договору про сплату комісії за користування кредитом є нікчемною. 21.07.2021 у справі № 752/24896/20 Київський апеляційний суд зазначив, що нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, який виник у період карантину, порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону № 530-ІХ. Щодо позовних вимог про стягнення з неї на користь позивача 4002,32 гривень заборгованості за основним боргом та 5173,01 гривень заборгованості за відсотками за період з 08.01.2016 року по 08.12.2020 року включно, вказує на пропуск позивачем строку позовної давності. Право позивача вважається порушеним з моменту порушення нею строку внесення чергового платежу, а з урахуванням Додатку до кредитного договору - з 08.01.2016 року (дата внесення чергового платежу), після якого починає перебіг позовна давність щодо вимог про стягнення кожного такого щомісячного платежу.

Строк позовної давності обраховується та спливає стосовно кожного щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу, а не стосовно заборгованості за кредитом в цілому. В такому разі кредитна заборгованість підлягає стягненню в межах строку позовної давності. Відтак, на підставі розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z99.346.70073 від 08.12.2015 року та Додатку до кредитного договору не підлягає стягненню з неї заборгованість за основним боргом та заборгованість за відсотками в межах строку позовної давності заявленої позивачем. Таким чином, підлягає стягненню з неї на користь позивача сума заборгованості за основним боргом - 3025,87 грн., та сума заборгованості за відсотками 1192,20 грн., а всього - підлягає стягненню 4218,07 грн. - відповідно до строку позовної давності починаючи з 28.01.2019 року.

У письмовому поясненні, що надійшло до суду 11.01.2023 позивач зазначив, що 08.12.2015 року ОСОБА_1 було надано кредит на суму 5200 грн. Відповідач зобов`язувався повертати кредит у в 60 щомісячних внесках, вносячи платежі на транзитний рахунок № НОМЕР_1 в Банку, МФО 336310. Підтвердженням укладення договору слугує копія договору, копія додатку №1 до Договору, копія заяви № Z99.346.70073 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, копія ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту, копія прибуткового позабалансового ордеру, копія виписки по рахунку та копія розрахунку заборгованості.

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» надало копію Анкети ПАТ «Укрсоцбанк» та копію акту 1 прийому-передачі документів кредитної справи до договору № Z99.346.70073 від 08.12.2015 року. Представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звертає увагу Суду, що обидва документи датовані 08.12.2015 року, днем укладення кредитного договору між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 . Анкета ПАТ «Укрсоцбанк» та копія акту 1 прийому-передачі документів кредитної справи свідчать, що після укладення договору банк-партнер прийняв у тимчасове зберігання матеріали кредитної справи, а надалі передав ПАТ «Ідея Банк». Відомості про передачу справи у власність ПАТ «Укрсоцбанк» у матеріалах справи відсутні.

У Виписці по рахунку ОСОБА_1 зазначений номер рахунку №№ НОМЕР_1 Це вказаний у пункті 2.1 кредитного договору номер рахунку, але ще вкінці рахунку наявна цифрова позначка валюти гривні. Оскільки рахунок був відкритий у гривні й для переказу коштів використовувалась вказана валюта. Також у виписці можна прослідкувати рух коштів із 08.12.2015 р. по 16.12.2020 р.

28.09.2021 року між Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «Профіт Капітал») укладено договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року (далі - Договір про правову допомогу) відповідно до котрого АО «Правовий діалог» надає ТОВ «ФК «Профіт Капітал» правову допомогу, зокрема по здійсненню комплексу дій, спрямованих на стягнення проблемної заборгованості (зокрема проте не виключено: у місцевих судах, апеляційних судах, Верховному суді та судах в його складі), як в судовому так і досудовому порядку.

20.10.2021 року Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» для можливості реалізації захисту прав ТОВ «ФК «Профіт Капітал», шляхом стягнення заборгованості за Кредитними договорами (право вимоги за котрими перейшли до останнього за Договором факторингу) в судовому порядку, звернувся до АТ «ІДЕЯ БАНК» з вимогою надати (в тому числі): - Виписку по рахунку за Кредитним договором в період з дати видачі кредитних коштів до дати відступлення права вимоги за Договором факторингу.

Виписка по рахунку складена АТ «Ідея Банк» сформована та підписана згідно до вимог чинного законодавства, як первинний бухгалтерський документ посвідчує наявність заборгованості, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості була зазначена у пункті 1.4 Кредитного договору та графіку щомісячних внесків. Кредитний договір було укладено сторонами у 08.12.2015 року, а ст. 1054 ЦК України не мала застережень щодо комісій.

Заборони законодавця про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат кредиторові під час дії карантину не існувало. Відповідач не звернув увагу, що обмеження нарахування існували лише для надавачів житлово-комунальних послуг.

Останній платіж ОСОБА_1 внесла 16.12.2020 року, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулось до суду 28.01.2022 року. Отже, позовна давність за кредитним договором № Z99.346.70073 становить три роки. З моменту внесення останнього платежу ОСОБА_1 до моменту звернення ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до Охтирського міськрайонного суду Сумської області не минуло трьох років і Позивач не пропустив строк позовної давності. Тому аргументи ОСОБА_1 не відповідають дійсності і мають мету уникнення від цивільно-правової відповідальності.

08.11.2022 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрите спрощене позовне провадження по справі.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № Z99.346.70073. Відповідно до п.п. 1.1 Договору кредиту № Z99.346.70073, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 5200,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов Договору кредиту та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 37,0000 % річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.4 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі 2,6500% від початкової суми кредиту. Згідно з п. 4.6 Договору кредиту, реальна річна процентна ставка складає 104.4000%.

Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши 08.12.2015 Позичальнику кредитні кошти в розмірі 5200,00 грн. в строки визначені умовами Договору.

Відповідно до Довідки - розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № Z99.346.70073 станом на 08.12.2020 р. заборгованість ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) становить 14136,13 грн. (чотирнадцять тисяч сто тридцять шість гривень 13 копійок), яка складається з: заборгованості за основним боргом - 4002,32 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 5173,01 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 4960,80 грн. З огляду на викладене прохає стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та 3% річних за користування кредитом у сумі 457,69 грн., інфляційні витрати у сумі 1427,45 грн., а також судові витрати.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору факторингу від 03.12.2020 АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

Пунктом 5.1 договору факторингу права вимоги, строк платежів по яким настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1.).

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за договором факторингу виконав в повному обсязі та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк», що підтверджується платіжними дорученнями.

Відомості про ОСОБА_1 як боржника банку за кредитним договором № Z99.346.70073 містяться в Реєстрі боржників підписаному 03 грудня 2020 року під № 208.

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03 грудня 2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 ..

Доводи сторони позивача про те, що АТ «Ідея Банк» не мав ніякого відношення до кредитної справи на момент укладення договору не заслуговують на увагу, оскільки Анкета ПАТ «Укрсоцбанк» та копія акту 1 прийому-передачі документів кредитної справи свідчать, що після укладення договору банк-партнер прийняв у тимчасове зберігання матеріали кредитної справи, а надалі передав ПАТ «Ідея Банк». Відомості про передачу справи у власність ПАТ «Укрсоцбанк» у матеріалах справи відсутні.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідач відповідно до умов договору зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями.

Проте Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту та відповідно до Довідки - розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № Z99.346.70073 станом на 03.12.2020 р. заборгованість ОСОБА_1 становить 14136,13 грн. (чотирнадцять тисяч сто тридцять шість гривень 13 копійок), яка складається з: заборгованості за основним боргом - 4002,32 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 5173,01 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було підписано кредитний договір, а вказані документи містять усі істотні умови договору, вбачається, що вона таким чином підтвердила досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору.

Аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого наявна заборгованість по сплаті кредиту та відсотках.

Разом із тим, стороною позивача було заявлено про застосування позовної давності та часткової відмови у задоволенні позовних вимог із огляду на вказані обставини.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Відповідач узяв на себе зобов`язання повернути суму кредитів з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами).

Відповідно до умов кредитного договору кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості 08 грудня 2020 року шляхом сплати платежів 08 числа кожного місяця протягом строку погашення.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості 22 лютого 2022 року (дата на поштовому конверті).

Однак Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Отже, оскільки з 12 березня 2020 року на всій території України було оголошено карантин, який триває по теперішній час, приймаючи до уваги строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, який продовжений на строк дії такого карантину, стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням застосування строків позовної давності, підлягає заборгованість, яка виникла з 12 березня 2017 року.

Перше прострочення тіла кредиту, яке не погашене відповідачем, відбулось 09.02.2018 р.

Отже, вимоги щодо стягнення простроченої суми за основним боргом позивачем заявлені у межах строку позовної давності.

Разом із тим, суд не погоджується із вимогою позивача про те, що відповідач має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4002,32 грн., адже до неї включені списані 16 грудня 2020 року на погашення заборгованості з її рахунку кошти у розмірі 183,82 грн.

Отже, стягненню підлягає сума заборгованості за тілом кредиту 3818,50 грн. з вирахуванням списаної суми.

Щодо стягнення відсотків за ст. 1048 ЦК України та нарахувань за ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, позивач 30 листопада 2021 року направив відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с. 21-22).

Відповідачем також заявлялось клопотання про застосування строків позовної давності і щодо вимоги про стягнення рана хованої суми відсотків, а позивач, у свою чергу, звернув увагу на ту обставину, що 16 грудня 2020 року в розмірі 183,82 грн. з рахунку відповідачки були списані кошти на погашення заборгованості, що свідчить про переривання строку позовної давності.

Щодо твердження позивача про переривання позовної давності шляхом списання коштів 16 грудня 2020 року в розмірі 183,82 грн. суд приходить до таких висновків.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності.

Норми частини 1 ст. 264 ЦК України пов`язують переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта.

Аргумент позивача про те, що позовна давність переривалася договірним списанням коштів у 16 грудня 2020 року суд відхиляє, оскільки договірне списання грошових коштів не може призводити до переривання позовної давності, адже банк самостійно здійснює списання грошових коштів, і боржник, при цьому, не вчиняє будь-яких активних дій, які б стали підставою для переривання.

Отже, відсотки за ст. 1048 ЦК України підлягають стягненню за увесь період їх нарахування, проте у межах строку позовної давності строки, який, як зазначено вище, продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), згідно додатку №1 починаючи із 08.04.2017 в сумі 3998,70 грн.. Разом із тим, 16 грудня 2020 року на погашення заборгованості з рахунку відповідача були списані кошти у розмірі 183,82 грн. Доказів того, що зазначена сума була зарахована в рахунок погашення заборгованості за основним зобов`язанням суду не надано. Згідно п. 2.1 Договору першочергове списання коштів проводиться для оплати прострочених процентів. Тому зазначену суму слід вирахувати із загальної суми заборгованості по відсотках, яка підлягає стягненню та яка становить 3998,70 грн. - 183,82 грн. = 3814,88 грн.

Таким чином, з 08 грудня 2020 року часу закінчення строку дії договору, виникло зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення з 08 грудня 2020 року.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Суд вважає належним стягнення сум за ст. 625 ЦК України за період з 08 грудня 2020 року (закінчення строку дії договору) до 17 січня 2022 року, як про це прохає позивач згідно вказаного періоду в поданому ним розрахунку. Однак розрахунок слід провести виходячи із суми основного зобов`язання та нарахованих відсотків, що підлягають стягненню.

Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за формулою

[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] Де: [Сума боргу] сума простроченого боргу. [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період.

У період з 08.12.2020 року по 17.01.2022 року індексація на суму 7 633,38 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% = 112,449% (за період Грудень 2020 - Січень 2022) [Інфляційні нарахування] = 7 633,38 грн. (сума боргу) ? 112,449% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 7 633,38 грн. (сума боргу) = 950,24 грн.

Розрахунок 3% річних:

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

В даному випадку: 7633,38 x 3 % x 406(з 08/12/2020 до 17/01/2022) : 365 : 100= 254,69 грн.

Таким чином, вимоги відповідача про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення: по тілу кредиту в сумі 3818,50 грн., відсотків за ст. 1048 ЦК України у сумі 3814,88 грн., інфляційних витрат у сумі 950,24 грн., 3 % річних у сумі 254,69 грн., що разом складає 8838,31 грн. підлягають до задоволення.

При вирішенні позову у частині стягнення комісії суд виходить з наступного.

Відповідно до відповідно до п.п. 1.4 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі 2,6500% від початкової суми кредиту. Також, згідно п.п. 1.1 Договору кредиту № Z99.346.70073, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 5200,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов Договору кредиту та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.10.2019 по справі №740/4328/14.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 у справі №6-2071цс16.

Крім того, аналізуючи норми ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, суд вказує на те, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.

Проте, положеннями параграфа 1 «Позика» Глави 71 Розділу І Книги п`ятої ЦК України не передбаченого такого наслідку укладення договору позики як сплата комісії.

Отже, право позивача порушене і підлягає захисту, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 8838,31 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору відповідно до задоволеної частини вимог. Оскільки вимоги позивача задоволені частково на 55,17 % то на його користь із відповідача слід стягнути пропорційну частину витрат пов`язаних із сплатою судового збору в сумі 1368 грн. 77 коп.

На підставі викладеного, ст. 530, 549-551, 599, 624, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал" заборгованість у розмірі 8838 грн. 31 коп., а також судовий збір у розмірі 1368 грн. 77 коп., а всього 10207 (десять тисяч двісті сім) гривень 08 копійок.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко