Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4638/21
Номер провадження2/711/346/23
РІШЕННЯ
09 лютого 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді Демчика Р.В.,
при секретарі Кофановій А.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
представників третьої особи Ситнік Л.І., Зубалій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , в особі представника адвоката Макеєва Валерія Федоровича до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_4 , в особі представника адвоката Макеєва В.Ф. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 , яка під час розгляду справи змінила прізвище на ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.
Позов обґрунтовує тим, що 14.07.2018 року між ним і відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області за актовим записом № 1011.
Від шлюбу мають дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися з початку 2021 року, за ініціативою відповідача.
10 червня 2021 року з метою захисту прав новонародженої дитини, представником позивача адвокатом Макеєв В.Ф. було направлено звернення до Служби у справах дітей Черкаської міської ради та до Уповноваженого Президента з прав дитини, оскільки матір`ю новонародженої дитини більше одного місяця з дня народження не було вчинено жодних дій, спрямованих на реєстрацію народження дитини та щодо присвоєння їй прізвища, власного імені та по батькові в органах реєстрації актів цивільного стану, що є порушенням прав дитини та чинного законодавства. Крім того, вказана бездіяльність позбавляла дитину належного медичного обслуговування, що також є грубим порушенням прав дитини. Позбавлення дитини права на реєстрацію, права мати власне ім`я та по батькові, права на медичне обслуговування, та позбавлення батька комунікації із дитиною є проявом психологічного насильства та грубим порушенням Стамбульської конвенції щодо проявів насильства у сім`ї.
Листом від 01.07.2021 року Служба у справах дітей Черкаської міської ради поінформувала представника позивача про те, що 25.06.2021 року в наслідок активної позиції представника позивача у справі адвоката Макеєва В.Ф. та за сприянням служби у справах дітей Черкаської міської ради, мати дитини ОСОБА_5 , зареєструвала факт народження малолітньої дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Черкаському міському відділі ДРАЦС. Факт реєстрації новонародженої дитини підтверджується свідоцтвом (виданим повторно на запит представника позивача) про народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Серія НОМЕР_1 від 15.07.2021 року.
Разом з тим, незважаючи на підтверджений документально факт батьківства позивача відповідач не допускає батька до новонародженої дитини, агресивними діями позбавляє батька доступу до комунікації з дитиною.
Крім того, зі сторони відповідача на позивача в чиниться моральний тиск. Позбавляючи позивача спілкування із дитиною, відповідач стверджує що донька ОСОБА_8 не є біологічною донькою позивача.
Вказує, що не бачить можливості за взаємною згоду у позасудовому порядку домовитися з відповідачкою добровільно визначити порядок побачень з донькою. Тому змушений звернутися до суду за захистом своїх батьківський прав. З відповідачкою проживають окремо.
Вважає, що відповідачка тим, що перешкоджає йому вільно спілкуватися з донькою порушує як його батьківські права, так права та інтереси дитини, яка позбавлена батьківської уваги та любові.
Таким чином, позивач просить суд, - зобов`язати ОСОБА_5 не чинити йому, ОСОБА_4 перешкоди у спілкування з дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В подальшому, представником позивача адвокатом Макеєвим В.Ф. було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив суд зобов`язати ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_7 ; визначити наступні способи участі ОСОБА_4 у вихованні доньки ОСОБА_7 : побачення один раз на два тижні з 11:00 год. до 13:00 год. за місцем проживання (перебування) доньки, у тому числі для прогулянок на свіжому повітрі на дитячих майданчиках поблизу місця перебування дитини; зобов`язати ОСОБА_5 , за два дні до дня зустрічі ОСОБА_4 з донькою, надати батьку дитини точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це батька дитини особисто на наступний день з дня настання таких обставин.
Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Провадження зупинено.
14 лютого 2022 року ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
30.06.2022 року представником позивача адвокатом Макеєвим В.Ф. подано клопотання про об`єднання у одне провадження цивільної справи №711/4638/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (суддя Демчик Р.В.) та цивільної справи №711/2483/22 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів (суддя Казидуб О.Г.).
В судовому засіданні, 10.08.2023 року, адвокат Макєєв В.Ф. відмовився від заявленого клопотання про об`єднання цивільних справ у одне провадження.
01 вересня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
31.01.2023 року представником позивача адвокатом Давигорою С.А., через канцелярію суду, подано заяву про відновлення відповідачем свого дошлюбного прізвища ОСОБА_6 .
09.02.2023 року на електронну адресу суду позивачем подано проект мирової угоди.
Позивач ОСОБА_4 та представник позивача адвокат Макеєв В.Ф. в судове засідання не з`явилися. Причину неявки суду не повідомили.
В судове засідання відповідачка та її представник не з`явилися. Разом з тим, через канцелярію суду представник відповідача адвокат Давигора С.А., надала заяву, в якій зазначила, що мирним шляхом вирішити спір сторони не досягли умов, оскільки вимоги мирової угоди позивача порушують права матері та не узгоджуються з інтересами дитини. Відповідно, укладення мирової угоди не є можливим. Також зазначила, що в судовому засідання представник позивача визнав, що відповідачем не чинилися перешкоди у спілкуванні та участі в житті дитини, оскільки така позиція не підтверджена письмовими доказами. На підставі вищезазначеного просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю.
В судовому засіданні представник третьої особи при вирішенні даного спору поклався на розсуд суду.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:
Встановлено, що 14 липня 2018 року між сторонами по справі був укладений шлюб, зареєстрований у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області, актовий запис №1011.
Відповідно до свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_7 , батьками якої записані: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Після припинення шлюбних відносин сторін, донька ОСОБА_9 залишилася проживати з матір`ю.
Так, відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України.
Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Нормами ст.18 СК України передбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права.
Пунктом першим статті 3 Конвенції ООН про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини).
Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.
Згідно із принципом 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991 року) та ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та норм ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
Відповідно до ст. 141 СК України, - мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ст. 153 СК України, - мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України, - питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, - суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За правилами статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.
Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Hunt v. Ukraine» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
До предмету доказування у вказаній категорії справ входить встановлення наявності або відсутності перешкод, які створюються відповідачем щодо участі позивача у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а, крім того наявність умов, які батьки можуть запропонувати задля участі кожного з них у вихованні своїх дітей, а також способів участі кожного з них у спілкуванні з дітьми, усунення при цьому існуючих перешкод, що не повинно шкодити інтересам дітей.
Так, заперечуючи проти позову відповідач посилалася на те що вона не перешкоджає позивачу у побаченні з дитиною, але зазначила що вона не вважає позивача біологічним батьком дитини
У зв`язку з цим, суд вважає зазначити наступне.
Як вбачається з свідоцтво про народження (повторно) серії НОМЕР_1 від 15.07.2021 року ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25.06.2021 року складено відповідний актовий запис №958.
Отже, факт народження дитини був зареєстрований лише 25.06.2021 року.
З позовом до суду позивач звернувся 23.07.2021 року.
Ухвалою суду від 05.11.2021 року у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу.
Відповідно до висновку Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №103-331-2021 від 01.02.2022 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_7 складає величину не менш ніж 99,99 %.
Отже, у зв`язку з порушенням права позивача щодо участі у вихованні дитини та наявності спору між сторонами у спілкуванні з нею, на підставі ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі батька у вихованні малолітньої дитини, місце та час їхнього спілкування, з врахуванням позиції сторін.
При цьому для визначення способів спілкування батька із малолітньою дитиною, суд приймає до уваги конкретні обставини справи та враховує насамперед інтереси дитини, якій, на момент розгляду справи виповнилося 1 рік 9 місяців.
Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що є спір між батьками щодо спілкування та участі батька у вихованні їхньої спільної доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Активна поведінка батька (звернення до суду із цим позовом, відвідування дитини за місцем її проживання, зацікавленість процесом її життя), свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, - має намір та бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні та житті.
Жодних обставин, які б свідчили про негативну поведінку батька відносно дитини, судом не встановлено.
На думку суду, конфліктна ситуація, яка має місце між батьками, як бувшим подружжям, жодним чином не може і не повинна впливати на розвиток та життя дитини.
Також, судом не встановлено обставин, за яких можна було б позбавити батька дитини реалізувати своє право на участь у спілкуванні з дитиною.
В той же час, судом встановлено, що позивач піклується про дочку та любить її, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування з малолітньою дочкою, чи обставин, які б свідчили про таке спілкування батька з дочкою, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено.
Суд вважає, що під час розгляду справи за дослідженими доказами, встановлені обставини, які свідчить про наявність перешкод з боку матері на спілкування батька із донькою, в тому числі твердження відповідача, що позивач не є біологічним батьком дитини, на оспорювання чого була проведена була проведена молекулярно-генетична експертиза, якою підтверджено батьківство ОСОБА_4 , а тому слід зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у їхньому спілкуванні.
Що стосується порядку і способу, то слід визначити ОСОБА_4 наступний спосіб участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування та спільного перебування дитини з батьком, а саме:
до досягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку - побачення з дитиною, кожну другу та четверту суботу кожного місяця з 11:00 год. до 13:00 год., за місцем проживання (перебування) дитини, у тому числі для прогулянок на дитячих майданчиках, в присутності матері ОСОБА_2 , з врахування стану здоров`я дитини.
після досягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку - побачення з дитиною, кожну другу та четверту суботу кожного місяця з 11:00 год. до 13:00 год., за місцем проживання (перебування) дитини, у тому числі для прогулянок на дитячих майданчиках, з врахування стану здоров`я дитини.
Крім того, слід зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також необхідно зобов`язати ОСОБА_2 , за два дні до зустрічі ОСОБА_4 з дитиною, повідомляти ОСОБА_4 про фактичне місце проживання та перебування дитини.
При визначенні способу участі батька у спілкування та вихованні дитини, судом враховано і той факт, що позивач може вільно розпоряджатися своїм часом і підлаштовуватися під графік та режим дитини. Крім того, такий спосіб спілкування не позбавить матір на особисте виховання нею дитини та на спілкування із родичами по лінії матері. Зазначений спосіб буде відповідати першоосновам розвитку особистості дівчинки, враховуючи її вік, стан здоров`я.
Таким чином, з мотивів, зазначених вище, суд вважає, що вищенаведений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримку зв`язків між рідними. А тому позов підлягає до задоволення, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Позбавлення позивача права на спілкування й участь у вихованні доньки може позбавити дитину родинних зв`язків із батьками, любові та турботи з їхнього боку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268, 265 ЦПК України, суд, -
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити ОСОБА_4 для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі способи участі:
- до досягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку - побачення з дитиною, кожну другу та четверту суботу кожного місяця з 11:00 год. до 13:00 год., за місцем проживання (перебування) дитини, у тому числі для прогулянок на дитячих майданчиках, в присутності матері ОСОБА_2 , з врахування стану здоров`я дитини.
- після досягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку - побачення з дитиною, кожну другу та четверту суботу кожного місяця з 11:00 год. до 13:00 год., за місцем проживання (перебування) дитини, у тому числі для прогулянок на дитячих майданчиках, з врахування стану здоров`я дитини.
Зобов`язати ОСОБА_2 , за два дні до зустрічі ОСОБА_4 з дитиною, повідомляти ОСОБА_4 про фактичне місце проживання та перебування дитини.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 20.02.2023 року.

Головуючий: Р. В. Демчик