Справа № 604/798/22
Провадження № 2/604/28/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Дериш М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради Тернопільської області, - про зміну розміру стягуваних аліментів, позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради Тернопільської областіпро зміну розміру аліментів, позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідно до судового наказу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 серпня 2020 року достягнення дитиною повноліття. З моменту розлучення, та до цього, син ОСОБА_3 проживав та проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.Квартира знаходиться у належному для проживанні стані, є усі комунальні зручності, необхідні функціональні меблі та побутова техніка, а також необхідні для розвитку сина умови. Дитина має власне ліжко та все необхідне для належного проживання, навчання та розвитку. Попередній розмір аліментів визначений судом є на даний час неактуальний, оскільки рівень життя зріс і матеріальні потреби, які несе позивач на утриманні дитини значно більші, ніж розмір визначених аліментів. Відповідач може надавати аліменти у більшому розмірі, інших осіб на його утриманні не має. Крім того зазначила, що відповідач протягом усього сумісного життя зловживав алкогольними напоями, періодично вчиняв сварки, свідком яких був син до якого він ставиться байдуже. Не переймається його вихованням, за останні кілька років участі у вихованні та утриманні дитини не приймав. Крім того, спілкування відповідача із сином негативно відіб`ється на психологічному стані дитини в подальшому. Також мають неодноразові погрози життю та здоров`ю позивачки та її сина з боку відповідача. У зв`язку з чим просить змінити розмір та спосіб стягненняаліментів, а саме стягнути із відповідача по справі на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття,позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_3 .

Позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, що зазначені у вимогах, подали заяву у якій просять справу розглядати у їх відсутності, уточнені та доповнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, просив справу розглянути у його відсутності. Крім того подав відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позову просить відмовити, посилаючисьна те, що позивачем до позовної заяви не надано доказів того, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів у відповідача ОСОБА_2 покращилось матеріальне становище або змінились обставини, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів. Також представником позивача не надано доказів зміни матеріального чи сімейного стану позивачки, стану її здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів. Відповідач на даний час є безробітним, у власності нерухомого майна та транспортних засобів не має, проживає в квартирі батьків в с. Крихівці Івано-Франківської області. До введення воєнного стану виїжджав на заробітки за кордон. За місцем проживання працевлаштуватись на постійну роботу не має можливості. На даний час є кредитні зобов`язання, а зароблені кошти використав на купівлю продуктів харчування та несення інших базових витрат. Розмір аліментів які позивач просить стягнути перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, а будь-яке збільшення призведе до неможливості відповідачавиконувати судове рішення. Вважає, що сплата аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини є співмірною з його доходом, а тому підстав для їх збільшення не має. Також заперечує щодо вимог про позбавлення батьківських прав, оскільки не ухилявся від участі батьківських обов`язків, не поводився жорстоко. Відповідач неодноразово приїздив до позивачки щоб побачитись із дитиною, пропонував забрати їх до себе, поскільки бажав щоб дитина зростала повноцінно, проте кожен візит супроводжувався приниженням його позивачкою та її родичами. Такі обставини відбили бажання у відповідачки бачитись із позивачкою. На даний час відповідач розуміє, що не має можливості спілкуватися із дитиною в тій мірі в які й би хотів, проте має намір звернутись до суду із вимогою щодо встановлення графіку побачень із сином. Сам факт звернення позивачки в поліцію, після чергової сварки не може бути підтвердженням того, що в його діях є вина і ним вчинене правопорушення. Поданий позов не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про злісне ухилення відповідача від виховання дитини, його протиправну чи винну поведінку, негативний вплив на її виховання та свідомість дитини, які були б законною підставою для застосування такого крайнього впливу як позбавлення його батьківських прав у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності та подали висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись із доводами позивача по справі, запереченнями відповідача, та висновком органу опіки та піклування, проаналізувавши надані сторонами докази у їх повній сукупності, приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог виходячи із наступних міркувань :

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01 березня 2019 року виданого Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області вбачається, що батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сторони по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до судового наказу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Станом на час розгляду справи встановлено, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку становить 2272 грн - 50 відсотків які присуджено до стягнення із відповідача по справі в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини становить 1136 грн

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01 січня 2023 року - 2272,00 грн, тобто50 відсотків, які присуджено до стягнення із відповідача по справі в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини становить 1136 грн

Разом із тим, суд вважає, що вказаної суми коштів є недостатньо для належного утримання виховання, розвитку, навчання, соціального освіду, витрат на продукти харчування, ліки та одяг неповнолітньої дитини враховуючи рівень життя, цінову політику та інші чинники, що повязані із матеріальними забезпеченням дитини.

Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками.

При визначені розміру аліментів, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України бере до уваги матеріальне становище платника аліментів та позивача, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, які б перебували на його утриманні, стан здоровя обох батьків

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист. 192 СК України, але й низка інших норм Сімейного кодексу України, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 " Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 " Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини" та ст. 184 " Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі " ).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

З пояснень та наданих відповідачем доказів встановлено, що останній хоча і офіційно не працює проте отримує доходи на підробітках які витрачає на власні потреби, доказів утримання інших неповнолітніх дітей чи осіб пенсійного віку, погіршення стану здоровя чи інших поважних причин через які б він не зміг належним чином забезпечувати матеріальні потреби дитини відповідачем не надано.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, стану здоров`я відповідача, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, які б перебували на його утриманні, ту обставину, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках, вважає, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів підлягають до задоволення. При цьому суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно.

Згідно з роз`ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На основі викладеного суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Розглядаючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньго сина, суд встановив наступне :

Згідно ст.164 ч.1 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позов про позбавлення батьківських прав позивачем заявлений на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява N° 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодили реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З досліджених у судовому засіданні на підтвердження вказаної вимоги письмових матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 з народження знаходиться під наглядом педіатра. На всі профілактичні огляди з приводу захворювання, дитину приводила лише матір. (довідка центру первинної медико-санітарної допомоги Підволочиської селищної ради від 27.02.2019 року)

Згідно резолютивної частини висновку органу опіки та піклування Підволочиської селищної ради № 01-1332 від 09 грудня 2022 року вбачається, що орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо малолітнього ОСОБА_3 27.02.2019 року.

За вказаних обставин у судовому засіданні з наданих та проаналізованих письмових доказів встановлено, що відповідач не у повній мірі виконував свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей, не цікавився їх духовним та фізичним розвитком, не відвідував ДНЗ у яких виховувався син. Разом із тим суд бере до уваги ті обставини, що для повноцінної участі відповідача ОСОБА_2 у вихованні дитини є перешкоди, а саме не порозуміння між батьком та матір`ю, щодо визначення днів та часу побачень із дитиною, яку на час розгляду справи між ними не вирішено, що і може слугувати підставою того, що батько не бачиться з сином. Разом з тим дані обставини не звільняють відповідача ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, участі у його матеріальному утриманні та належному забезпеченні.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 умисно не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, та до нього раніше не застосовувалися будь-які заходи попередження та впливу.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні позивачем та їх представником не доведено, а судом не здобуто належних та достатніх доказів доведеності прямої винної поведінки умислу ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За вказаних обставин, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 в частині позбавлення батьківських прав слід відмовити,попередивши відповідача ОСОБА_2 про неприпустимість порушення батьківських обов`язків та наслідки у разі їх неналежного виконання, а саме позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина.

Разом із тим, суд не бере до уваги надані позивачем письмові докази на підтвердження обставин як підставу для позбавлення батьківських прав та висновок органу опіки та піклування, оскільки вони суперечать встановленим у судовому засіданні дійсним обставинам справи та вимогам законодавства.

Керуючись ст. ст. 10,60,212,213,215,294, п. 4 ст. 295 ЦПК України, ст. ст. 150,164, 180-183, 199, 200, ч.2 ст. 166, 193 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19.08.2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття, стягнувши з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 адреса реєстрації: АДРЕСА_4 РНПП : НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 16.11.2020 року в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНПП : НОМЕР_3 , адреса реєстрації : АДРЕСА_5 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердійй грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

У частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити відповідача ОСОБА_2 про неприпустимість порушення батьківських обов`язків та наслідки у разі їх неналежного виконання, а саме позбавлення батьківських прав, поклавши на відповідний орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківськихобов`язків.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -- підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Сташків Н.Б.