Номер провадження: 22-ц/813/4470/23
Справа № 495/6732/22
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2022 року, ухвалене судом у складі судді Прийомової О.Ю. у м. Білгород-Дністровський,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 21.01.2017 року.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наразі ОСОБА_1 з відповідачем проживає окремо. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, батьківські обов`язки не виконує.

Позивач зазначає, що відповідач працює не офіційно та має достатній постійний дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дати подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату правової допомоги у розмірі 12000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 25.11.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнив. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 вересня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правової допомоги у розмірі 12000 грн.

Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу зазначив, що позивачем, на підтвердження понесення зазначених витрат надані договір та розрахунок суми витрат.

Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, при цьому суд першої інстанції не вбачав підстав для зменшення судових витрат, оскільки представником відповідача суду не надано жодних доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2022 року в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати, ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір витрат на правову допомогу з 12000 грн до 1700 грн, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , не погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 12000 грн та зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів.

Також відповідач вважає необґрунтованим детальний опис виконаних адвокатом робіт, а саме щодо об`єму часу витраченого представником позивача на ознайомлення з матеріалами справи, подачу позову, відправку повістки та перебування у судовому засіданні.

Також відповідач вважає, що справа про стягнення аліментів не відноситься до категорії складних.

В обґрунтування вказаних доводів відповідач посилався на висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду України від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.12.2022 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Одеським апеляційним судом ОСОБА_1 надсилалась копія апеляційної скарги та ухвала про відкриття провадження у справі поштовим зв`язком, та отримана останньою 12.01.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представнику позивача ОСОБА_1 - Янкову І.Д. копія апеляційної скарги та ухвала про відкриття провадження у справі надіслана на електронну пошту, вказану у його заяві та отримана останнім 24.01.2023 року, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що розмір гонорару адвоката встановлений у фіксованому розмір та складає 12000 грн, який сплачено позивачем у повному обсязі. Також позивач зазначила, що адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо він встановлений у фіксованій формі, в цій частині посилався на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19.

Позивачка в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку, відповідно до ч. 5 ст. 130 та п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Представник позивач у судовому засіданні брав участь в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, що підтверджується його заявою адресованою Одеському апеляційному суду.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із тексту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду в частині стягнення аліментів, ніким не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24 жовтня 2008 року.

Задовольняючи заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що до матеріалів справи позивачем надано договір, розрахунок понесених витрат і суд не знаходить вагомих та об`єктивних причин для зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки представником відповідача доказів вказаного суду не надано.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в оскаржуваній частині апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).

Предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19 (провадження № 61-16587св19).

Крім того, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновок про те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві позивачем зазначалося, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені, і які очікує понести позивач у зв`язку з розглядом справи у суді складаються з оплати правової допомоги при наданні юридичної консультації і складанні позовної заяви та сплати судового збору. Можливі судові витрати на оплату правової допомоги під час розгляду справи в суді в розмірі орієнтовно 12000 грн, які просила стягнути з відповідача.

До позовної заяви позивачем додано ордер про надання правничої допомоги від 05.09.2022 року, договір (витяг) від 26.08.2022 року, квитанція № 5 від 29.08.2022 року про сплату 1700 грн адвокату Янкову І.Д. за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.09.2022 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 25 жовтня 2022 року.

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалою від 25.10.2022 року відклав розгляд справи на 23.11.2022 року.

23.11.2022 року ОСОБА_2 через канцелярію суду подана заява вх. № 23450/22, в якій відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів в частині заробітку визнає, а в частині оплати правової допомоги заперечує.

Також, 23.11.2022 року представником позивача Янковим І.Д. через канцелярію суду подана заява вх. № 23447/22, про розгляд справи за відсутності довірителя, до якої додано: детальний опис робіт від 23.11.2022 року, квитанція № 12 від 11.10.2022 року про сплату 10300 грн адвокату Янкову І.Д. за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 9 статті 84 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Проте до зазначеної заяви представником позивача не долучені докази на підтвердження надсилання (надання) цієї заяви та копій доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу відповідачу, що унеможливило реалізацію відповідачем свого процесуального права доводити неспівмірність та/або необґрунтованість понесених судових витрат, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 663/684/19 (провадження № 61-16559св21) та від 06 липня 2022 року у справі № 546/338/20 (провадження № 61-4285св22).

Зі змісту довідки, складеної секретарем судового засідання Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мельник Ю.В. вбачається, що цивільна справа не розглядалась, у зв`язку з відсутністю світла у Білгород-Дністровському міськрайонному суді з 23.11.2022 року по 25.11.2022 року, справу призначено на 25.11.2022 року о 11 год 00 хвилин.

Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мельник Ю.В. сторони 25.11.2022 року в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

В матеріалах справи відсутні докази вручення або ознайомлення відповідача із доданими до заяви від 23.11.2022 року доказами (детальний опис робіт від 23.11.2022 року, квитанція № 12 від 11.10.2022 року), що свідчить про позбавлення відповідача можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахувавши зазначені вище норми закону та обставини справи, дійшов помилкового висновку про ненадання відповідачем доказів для зменшення судових витрат.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно ч. ч. 1, 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

До матеріалів справи позивачем додано витяг з договору від 26.08.2022 року укладеного між адвокатом Янковим І.Д. та Ніколаєнко О.С., в якому лише зазначено, про представництво інтересів ОСОБА_1 в Білгород-Дністровському міськрайонному суді по справі за її позовом про стягнення аліментів на утримання дитини.

Проте, до матеріалів справи як позивачем, так і його представником не додано договір від 26.08.2022 року, в якому зазначено, яка надається правова допомога; порядок обчислення гонорару та його сплату.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно квитанції № 5 від 29.08.2022 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Янкову І.Д. 1700 грн за її позовом про стягнення аліментів на дитину.

11.10.2022 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Янкову І.Д. 10300 грн за її позовом про стягнення аліментів на дитину, що підтверджується квитанцією № 12.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

В постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на положення 137 ЦПК України зазначає, що детальний опис робіт є необґрунтованим, оскільки адвокатом зазначено про затрату трьох годин на ознайомлення з матеріалами справи, при цьому матеріали це ті, що долучені до позовної заяви - копія паспорту та коду позивачки, копії свідоцтва про шлюб та народження дитини, копії довідки про місце проживання дитини. Також в описі виконаних робіт зазначено про судове засідання, яке призначалося на 25.10.2022 року, проте згідно довідки секретаря судового засідання сторони в судове засідання не з`явилися.

З детального опису робіт (наданої правової допомоги) від 23.11.2022 року за договором про надання правничої допомоги від 26.08.2022 року убачається, що адвокатом за період з 26.08.2022 року по теперішній час надавались послуги: 26.08.2022 року надання правової консультації 1 год, 27.08.2022 року ознайомлення з матеріалами справи 3 год, 04.09.2022 року підготовка цивільного позову 3 год, здача цивільного позову до суду 1 год, 25.10.2022 року судове засідання 1 год, 26.10.2022 року відправка повістки відповідачу 1 год, 23.11.2022 року судове засідання 1 год.

Колегія суддів вважає, що така послуга як участь представника Янкова І.Д. у судових засіданнях 25.10.2022 року, 23.11.2022 року, 25.11.2022 року є необґрунтованою, оскільки участі у судових засіданнях представник не приймав, що підтверджується довідками складеними секретарем судового засідання Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.10.2022року, від 23.11.2022 року, від 25.11.2022 року.

Також в матеріалах справи відсутні докази відправлення повістки відповідачу, подання цивільного позову до суду представником позивачки.

Слід зауважити, що зазначений в детальному описі робіт від 23.11.2022 року адвокатом час для надання правової консультації 1 год, ознайомлення з матеріалами справи 3 год., написання цивільного позову 3 год є не обґрунтованим та не пропорційним до предмета спору, складності справи та надмірно завищеним показником.

Враховуючи те, що позивач подала докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10300 грн без підтвердження надсилання доказів відповідачу, не надала текст договору про надання правничої допомоги від 26.08.2022 року, умовами якого повинен визначається як розмір витрат на правничу допомогу, так і розмір сум, що підлягають оплаті в порядку компенсації витрат адвоката; складність справи - в цій справі предметом є стягнення аліментів на дитину і відповідач визнав позов, та обсяг наданих адвокатом Янковим І.Д. послуг та виконаних робіт, час необхідний (надання консультації, ознайомлення з документами, складання позову про стягнення аліментів на дитину, який є невеликим за обсягом та до позову додано документи, що посвідчують особу позивача, копія картки платника податку, ксерокопія паспорта та картки платника податків відповідача, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження, довідка з місця проживання) на виконання робіт, справа містить незначний об`єм матеріалів, враховуючи доводи про неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн не відповідають критерію необхідності, виправданості, не є співмірними складності даної справи, тому приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги має бути зменшений та стягненню з відповідача на користь позивача за надання професійної правничої допомоги підлягає 1700 грн.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід змінити, зменшивши суму стягнуту з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правової допомоги з 12000 грн до 1700 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2022 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши суму стягнуту з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на оплату правової допомоги з 12000 грн до 1700 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов