ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/653/23 Справа № 183/1547/22 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д.І. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права на частку у спільному майні, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права на частку у спільному майні, в якій просив суд, залишити у власності ОСОБА_2 автомобіль марки Hyundai Santa Fe, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , зі стягненням з відповідача на його користь як співвласника, грошової компенсації за частку у спільному майні в сумі 239935 грн.

02 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки Hyundai, модель Santa Fe, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN-код НОМЕР_2 та заборонити іншим особам вчиняти дії щодо вказаного транспортного засобу.

В обґрунтовування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі рішення Новомосковського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року автомобіль марки Hyundai, модель Santa Fe, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є об`єктом спільної часткової власності. Відповідачу ОСОБА_2 як і йому виділено у власність по частині спірного транспортного засобу, однак, зареєстрований транспортний засіб до цих пір на ім`я відповідача. Порушуючи постанову Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», п.п.30.1. «Правил дорожнього руху», відповідач відмовляється здійснити перереєстрацію спірного транспортного засобу. У даний час відповідач одноособово користується спільним автомобілем та неодноразово наголошував, що спірне майно належить йому, тому вважає що є ризик того, що транспортний засіб може бути відчужено без його відома. У зв`язку з чим посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких, він саме звернувся до суду, ускладнить виконання рішення суду.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, а тому просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову в обраний позивачем спосіб не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Передбачені законодавством види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду. А таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Встановлено судом, відповідно до рішення Новомосковського міськрайнного суду Дніпропетровської області ухваленого у цивільній справі №183/6798/20 від 23 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя було задоволено. Розірвано шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 листопада 2015 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 61. Транспортний засіб марки Hyundai Santa Fe, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Крім того, проведено поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено у власність по 1/2 частині транспортного засобу марки Hyundai Santa Fe, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 . Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на транспортний засіб марки Hyundai Santa Fe, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 було припинено.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що предметом позову є грошова компенсація за частку у спільному рухомому майні в сумі 239935 грн.

У позовній заяві ОСОБА_1 ставить питання про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права на частку у спільному майні, в якій просив суд, залишити у власності ОСОБА_2 автомобіль марки Hyundai Santa Fe, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , зі стягненням з відповідача на його користь як співвласника, грошової компенсації за частку у спільному майні в сумі 239935 грн.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить забезпечити вказаний позов шляхом накладення арешту на автомобіль марки Hyundai, модель Santa Fe, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN-код НОМЕР_2 та заборонити іншим особам вчиняти дії щодо вказаного транспортного засобу.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Предметом позову по даній справі є вимога майнового характеру, а саме: стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права на частку у спільному майні.

Вказані обставини свідчать про те, що між сторонами дійсно виник спір, за результатами розгляду якого позивач просить залишити у власності ОСОБА_2 автомобіль марки Hyundai Santa Fe, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , та стягнути з відповідача на його користь як співвласника, грошової компенсації за частку у спільному майні в сумі 239935 грн..

Колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість наведених у заяві доводів, оскільки наявні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Відтак, колегія суддів вважає співмірним та справедливим, а також таким, що відповідатиме реальному захисту прав та інтересів заявника, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо транспортного засобу марки Hyundai, модель Santa Fe, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN-код НОМЕР_2

Такий захід забезпечення позову, як заборона власнику вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, є менш обтяжливим для обох сторін, виходячи із змісту позовних вимог.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги знаходять своє підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки не вирішено спір по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково, шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо транспортного засобу марки Hyundai, модель Santa Fe, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN-код НОМЕР_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

М.М. Пищида