Справа № 129/3068/22
Провадження № 22-ц/801/426/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Капуш І. С.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 рокуСправа № 129/3068/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Голоти Л.О.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_1, Міністерство оборони України,

треті особи : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.11.2022 року, постановлену у приміщенні того ж суду під головуванням судді Капуша І.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Міністерства оборони України за участю третіх осіб - ОСОБА_3 , Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України за участю третіх осіб - ОСОБА_3 , Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказали, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є їхнім онуком. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було позбавлено батьківських прав відносно їхнього сина ОСОБА_4 , а піклувальником останнього призначено його бабу ОСОБА_1 - позивача по справі. 12.08.2016 ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 , від якого вони мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Ямпільського районного суду від 03.05.2018 року шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 було розірвано.

26.02.2022 року в зв`язку з збройною агресією Росії проти України і введеним у зв`язку з цим по всій території України воєнним станом, Указом Президента України №69/22 від 24.02.2022 року, ОСОБА_4 був призваний до лав Збройних Сил України. Він був розвідником другого розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , шпк «матрос», НОМЕР_2.

14.03.2022 року під час безпосередньої участі у бойових діях, внаслідок численних кульових поранень тіла з пошкодженням внутрішніх органів, ОСОБА_4 загинув.

Зазначили, що до дня своєї смерті ОСОБА_4 постійно проживав разом із ними по АДРЕСА_1 . Вони були єдиними близькими йому людьми, оскільки іншої сім`ї він не мав, тому як члени сім`ї загиблого військовослужбовця мають право на отримання одноразової грошової допомоги. Звернувшись разом із колишньою дружиною ОСОБА_4 - ОСОБА_3 до Міністерства оборони України через районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки з приводу виплати їм одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_4 отримали відмову через не доведеність факту перебування на утриманні чи проживання однією сім`єю із загиблим ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, просили суд визнати їх членами сім`ї військовослужбовця ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.11.2022 року вказану позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передано за підсудністю на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Вказали, що поза увагою суду залишились п. п. 7,9,11 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022, відповідно до яких районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформлюють документи для призначення та виплати Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовців, військовозобов`язаних чи резервістів, які призвані на збори чи для проходження служби у військовому резерві. Відповідно до зазначеного положення Вінницький обласний центр комплектування і соціальної підтримки і Гайсинський районний центр комплектування і соціальної підтримки є структурними підрозділами Міністерства оборони України. Оскільки відповідно до п. 7 ст. 28 ЦПК України, позови, що виникають із діяльності філій або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть виникати також за їх місцезнаходженням, а заявлений ними позов стосується діяльності Гайсинського районного центру комплектування і соціальної підтримки, то дана справа підсудна Гайсинському районному суду Вінницької області.

У відзиві на апеляційну скаргу Міністерство оборони України вважає ухвалу суду законною і обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Перевіривши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що останню

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1,5,6,9,10,14, 19,37-40 частини першої статті 353 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 9 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для розгляду справи за участю сторін відсутні, оскільки апеляційна скарга подана на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (ч. 9 ст. 353, ст. 369 ЦПК України), тому її слід розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у письмовому провадженні.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам ухвала суду не відповідає.

Передаючи справу на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю, суд виходив з того, що за загальним правилом підсудності, визначеним ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їх місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Оскільки місцезнаходженням одного із відповідачів у справі Міністерства оборони України є проспект Повітрофлотський, 6 у м. Києві, то справа підсудна Солом`янському районному суду м. Києва.

Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може.

У статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до Гайсинського районного суду із позовними вимогами про встановлення факту проживання їх однією сім`єю із своїм нині покійним онуком військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_4 для подальшого оформлення ними одноразової грошової допомоги після загибелі останнього через ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому оформлюються документи для виплати Міністерством оборони України такої допомоги. Відповідачами у своєму позові зазначили юридичні особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 і Міністерство оборони України

Дійсно, згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Однак ,за правилом ч. 7 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням, а згідно ч. 16 ст. 28 ЦПК позивач має право на вибір підсудності між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленоїстаттею 30 цього Кодексу.

Відповідно до п. п.1, 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 (далі - Положення) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міністерством оборони, як органом державної виконавчої влади. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Згідно абз.3 п.3 Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Відповідно до п. п. 9, 11 Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки і районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, оформлюють документи для призначення та виплати Міністерством оборони одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Отже, Гайсинський районний центр комплектування і соціальної підтримки є відокремленим підрозділом Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України і відповідно до покладених на них завдань здійснюють оформлення документів для призначення та виплати Міністерством оборони одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстровані та проживають у м. Ладижин Гайсинського району, то оформлення документів для призначення та виплати їм Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги після загибелі їх онука військовослужбовця, відноситься до юрисдикції Гайсинського районного центру комплектування і соціальної підтримки.

Враховуючи вищевикладене, в даному випадку діють правила підсудності, що регулюються ч. 7 ст. 28 ЦПК України, оскільки позов виник із діяльності відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи і може пред`являтись за його місцезнаходженням, тобто до Гайсинського районного суду Вінницької області.

Оскільки позов виник, в тому числі із діяльності Гайсинського районного центру комплектування і соціальної підтримки ,що оформлював документи позивачам і не має статусу юридичної особи ,а є відокремленим підрозділом відповідача - Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України ,то позовні вимоги позивачів за їх вибором відповідно до ч.7 ст.28 ЦПК України можуть пред`являтись ними за місцем розташування відокремленого підрозділу - до Гайсинського районного суду.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що справа підсудна Солом`янського районного суду м. Києва, не відповідає вимогам процесуального закону та є недоцільним.

Таким чином, суд першої інстанції не правильно визначився із підсудністю, і неправомірно передав матеріали справи за місцезнаходженням одного із відповідачів у справі, не дотримуючись правил підсудності визначених ч. 7 ст. 28 ЦПК України, яка поширюється на дану категорію спору.

Відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу і враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про передачу справи на розгляд іншого суду, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.367,369, 379 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.11.2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді В.В. Оніщук

Л.О. Голота