ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 679/628/21

Провадження № 22-ц/4820/587/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю апелянта, представника відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області в складі судді Стасюка Р.М. від 07 грудня 2022 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , вказував, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. З січня 2001 року відповідно до протоколу №1 від 15.01.2001 року перебував на квартирному обліку у списку за №17 загальної черги на одержання житлових приміщень. Відповідно до наказу командира частини № НОМЕР_2 від 07.12.2009 року позивач звільнений з військової служби відповідно до п.6 «б» ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

За період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 житлом не забезпечувався. Згідно з рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке оформлено протоколом №12 від 09.08.2018 року, позивача складом родини один чоловік знято з квартирного обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 та виключено зі списку осіб, які перебувають на загальній черзі на одержання житлових приміщень (у списку за №17), у зв`язку із самостійним поліпшенням житлових умов, внаслідок якого відпала підстава для надання іншого жилого приміщення, на підставі п.п.1 п.26 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP» затвердженої Постановою Ради міністрів Української PCP від 11 грудня 1984 року №470, та пп.3.15 п.3 «Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2007 року № 278.

Вказане рішення відповідач мотивує тим, що при підготовці до виплати позивачу ОСОБА_1 грошової компенсації за належне житлове приміщення виявлено, що останній в період з 20.04.2010 року по 09.08.2018 року був забезпечений житловим приміщенням та підлягав зняттю з квартирного обліку. Однак про придбання будинку АДРЕСА_1 не повідомив, хоча його дружина була зареєстрована у вказаному житлі з 19.05.2010 року.
Вказував, що неправдивих відомостей при постановленні його на облік не подавав. Власного житла він не має, а тому, на його переконання, він має право на отримання такого житла.
Рішення відповідача про зняття позивача з квартирного обліку вважає необґрунтованим, оскільки на момент подання позивачем рапорту про постановлення його на квартирний облік він був зареєстрований при військовій частині НОМЕР_1 , на цей час житлом не забезпечений та орендує кімнату в гуртожитку. Крім того, при поновленні документів, необхідних для квартирного обліку, він повідомляв, що у його власності був житловий будинок АДРЕСА_1 , який в подальшому він подарував дітям. До липня 2012 року позивач та його сім`я: дружина та двоє синів, проживали за вказаною адресою, однак в подальшому він звільнив житлову площу у зв`язку із розлученням.
Зазначав, що у військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 та виключення зі списку осіб, які перебувають на загальній черзі на одержання житлових приміщень.
Тому ОСОБА_1 просив визнати протиправним рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №12 від 09.08.2018 року, про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 та виключення зі списку осіб, які перебувають на загальній черзі на одержання житлових приміщень (у списку за № 17) прапорщика запасу ОСОБА_1 , складом родини один чоловік у зв`язку із самостійним поліпшенням житлових умов, внаслідок якого відпала підстава для надання іншого жилого приміщення та зобов`язати відповідача поновити його на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_3 та включити до списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.12.2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги, що всупереч вимогам Правил, Інструкції та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, його не було запрошено, не повідомлено про день та час, на засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , де розглядалося питання про зняття його з квартирного обліку та виключення з списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень. Фактично його позбавлено права надавати свої пояснення, наводити аргументи щодо доцільності залишення його на цьому обліку, заявляти клопотання, надавати документи в обґрунтування своєї позиції. Судом не надано мотивованої оцінки цього аргументу, наведеного ним у позові, всупереч вимогам п.3 ч.4 ст. 265 ЦПК України.
У відзиві військова частина НОМЕР_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну. Вказує, що ОСОБА_1 свідомо приховав факт перебування у його власності житлового будинку АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу від 20.04.2010 року).
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Так, відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що позивач прапорщик запасу ОСОБА_1 під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 в період з січня 2001 року по 07.12.2009 року перебував на квартирному обліку у списку за № 17 загальної черги на одержання житлових приміщень.

Відповідно до наказу командира частини від 07.12.2009 року №241 ОСОБА_1 звільнений з військової служби відповідно до п.6 «б» ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). За період проходження військової служби житлом не забезпечувався.

Згідно з рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області справа №1621/549/12 від 03.07.2012 року позивач ОСОБА_1 розірвав шлюб з дружиною ОСОБА_2 .

На засіданні житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , було прийняте рішення, яким ухвалено: згідно п.п 3.15 та п.п 3.16 п.3 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2007 року № 278 та п.п.2 п.26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених Постановою Ради міністрів Української PCP від 11.12.1984 року №470, зняти з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 дружину позивача ОСОБА_2 , 1979 року народження, сина ОСОБА_3 , 2001 року народження та сина ОСОБА_4 2001 року народження.
Відповідно до п.27 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP» ОСОБА_1 виключити із списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, втратив вказане право у зв`язку з розірванням шлюбу. Залишити ОСОБА_1 складом родини один чоловік на загальній черзі за №17, наведені обставини підтверджуються копією витягу з протоколу №8 від 12.12.2017 року.
Вказане рішення прийняте у зв`язку із отриманням військовою частиною НОМЕР_1 підтверджуючих документів про розірвання шлюбу позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , зокрема, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03.07.2012 року. Крім того, рішення прийнято лише 12.12.2017 року, оскільки позивач документів у квартирній справі щорічно не поновляв.
ОСОБА_1 з 30.04.2010 року на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить будинок за АДРЕСА_1 .
Згідно заяви ОСОБА_1 до голови ЖПК військової частини НОМЕР_3 від 29.11.2017 року, позивач бажав та був згідний отримати грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення.
Рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 09.08.2018 року, яке оформлено протоколом №12, знято з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Наведене підтверджується матеріалами справи.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт набуття позивачем права власності на житлове приміщення поліпшило його житлові умови, а відтак стало підставою для прийняття рішення про зняття його з квартирного обліку.
Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
У цій справі спірні правовідносини виникли з приводу зняття позивача з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирний облік, тобто, щодо можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця.
Частиною четвертою статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Отже, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Позивач послався в позовній заяві на порушення його прав як військовослужбовця, незаконне зняття його з квартирного обліку та просив зобов`язати поновити його на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Такий обов`язок органів державної влади є складовою системи соціального захисту військовослужбовців відповідно до приписів Конституції України та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службовою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Отже, військова служба належить до служби публічної.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок № 1081).
Відповідно до пункту 24 Порядку № 1081 військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені у пункті 29 Порядку № 1081 забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 26 Порядку № 1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
У спірних правовідносинах відповідач у межах та у порядку, встановленому Порядком, наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця.
Отже, цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник щодо можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №362/643/21 від 08.06.2022 року та у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 308/1213/18, від 24 листопада 2021 року у справі № 461/5225/19, від 27 жовтня 2021 року у справі № 266/3935/20, від 11 жовтня 2021 року у справі № 750/6370/19, від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21, від 15 червня 2022 року у справі № 303/3794/20, від 21 червня 2022 року у справі № 161/11980/21, від 16 листопада 2022 року у справі № 450/2418/21, від 30 листопада 2022 року у справі № 454/1067/20.
За таких обставин оскаржуване рішення слід скасувати і закрити провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду судами адміністративної юрисдикції.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України слід роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції Хмельницького окружного адміністративного суду, а також наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання вказаної постанови звернутися до Хмельницького апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст.ст. 255, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 грудня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції Хмельницького окружного адміністративного суду, а також наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання вказаної постанови звернутися до Хмельницького апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 березня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк