ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/298/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/5272/21 Категорія: 305010000 Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі Львівська митниця, Центральний ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (скаржник), Державна казначейська служба України (скаржник),

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Державної казначейської служби України на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.12.2022 (повний текст складено 05.01.2023, суддя в суді першої інстанції Пироженко С.Я.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі: Львівської митниці, Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з Державного бюджету України на його користь матеріальну шкоду в сумі 9 626,41 грн. та моральну шкоду в сумі 1 500 грн., мотивуючи про те, що на виконанні у Центральному ВДВС у місті Черкаси перебувало виконавче провадження № 58862617 з примусового виконання постанови Львівської митниці ДФС від 08.01.2019 у справі про порушення митних правил № 7331/20900/18 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 8 500 грн.

08.04.2020 у зв`язку із накладенням арешту на всі його рахунки та майно та неможливістю розпоряджатися своїм майном, ним було сплачено на рахунок Центрального ВДВС у місті Черкаси кошти в сумі 9 557,30 грн. За проведення платежу ним сплачено 3,00 грн. банківської комісії, що підтверджується квитанцією від 08.04.2020 № 0.0..1.

У подальшому рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.09.2020 у справі № 711/2471/20 вирішено скасувати постанову Львівської митниці ДФС від 08.01.2019 у справі про порушення митних правил № 7331/20900/18, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн., а провадження у справі закрито.

Указане рішення мотивоване тим, що і Львівська митниця ДФС і Волинська митниця ДФС 04.12.2018 відносно нього розпочали провадження у справі про адміністративне правопорушення з одного й того самого приводу, а саме порушення строку транзиту, встановленого ст. 95 МК України, автомобіля марки «ВМW Х3», д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та винесли постанови про притягнення його до однакової відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України у вигляді штрафу в сумі 8 500 грн., тобто двічі притягли до відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Ним було сплачено суму штрафу з урахуванням витрат виконавчого провадження та виконавчого збору і по постанові Львівської митниці ДФС від 08.01.2019 в справі про порушення митних правил №7331/20900/18, і по постанові Волинської митниці ДФС від 26.12.2018 в справі про порушення митних правил №7511/20500/18.

У зв`язку з тим, що позивача двічі притягнуто до відповідальності за одне й те саме порушення, він вимушений був двічі сплати штрафи, виконавчі збори та витрати виконавчого провадження, банківські комісії за проведення платежів з приводу одного порушення. Тому після скасування Придніпровським районним судом м. Черкаси постанови Львівської митниці ДФС від 08.01.2019 у справі про порушення митних правил, він набув право на повернення коштів в сумі 9 557,30 грн., що сплачені на рахунок Центрального ВДВС у місті Черкаси.

Кошти в сумі 9 557,30 грн. та 3,00 грн. банківської комісії становлять завдану йому матеріальну шкоду. Крім того, завдану йому матеріальну шкоду становлять і кошти, які ним сплачувалися в якості банківських комісій та за пересилання поштової кореспонденції, оскільки, якби незаконна постанова відповідача, він би не поніс таких витрат.

Таким чином, завдана матеріальна шкода становить 9 626,41 грн., яка складається з: 8 500 грн. - штраф по постанові Львівської митниці ДФС від 08.01.2019; 850 грн. виконавчого збору, 207,30 грн. витрати виконавчого провадження, 3,00 грн. банківської комісії за перерахування платежу; 12,61 грн. комісії що сплачена за проведення платежу в сумі 840,80 грн. в якості судового збору за подання позову про оскарження постанови Львівської митниці ДФС, 17,00 грн. за відправку рекомендованого листа до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про повернення коштів; 15,00 грн. за відправку рекомендованого листа до ГУ Державної казначейської служби з заявою про повернення коштів; 21,50 грн. за відправку рекомендованого листа до Галицької митниці Держмитслужби з заявою про повернення коштів.

Вважає, що протиправними діями митних органів йому також завдано моральну шкоду, яку оцінює в 1 500 грн.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.12.2022 позовні вимоги у справі задоволено частково та стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 9 626 грн. 41 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 4 700 грн., а всього 14 326 грн. 41 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач зазнав матеріальної шкоди у розмірі, що підтверджується наданими доказами, внаслідок протиправного притягнення його до адміністративної відповідальності згідно рішення митниці, яке, в подальшому, було скасоване судом.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Центральний ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.01.2023 через відділення поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить рішення суду першої інстанції змінити, доповнивши його резолютивну частину вказівкою про те, що в задоволенні позовних вимог до Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено. Скаржник зазначає про те, що зі змісту резолютивної частини рішення суду неможливо зрозуміти в якій частині воно стосується Центрального ВДВС у місті Черкаси. У той же час з мотивувальної частини вбачається, що шкода позивачу завдана протиправними діями саме митних органів.

Також на рішення суду першої інстанції в даній справі 26.01.2023 апеляційну скаргу було подано Державною казначейською службою України, в якій вона, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити абзац другий резолютивної частини рішення суду, вказавши, що до стягнення на користь ОСОБА_1 підлягає 8500 грн. штрафу, 850 грн. виконавчого збору та 207,30 грн. витрат виконавчого провадження з відповідного рахунку державного бюджету України на який вони були зараховані. Також слід змінити розподіл судових витрат та стягнути на користь ОСОБА_1 з Львівської митниці та Центрального ВДВС у місті Черкаси по 2018,65 грн. витрат на правову допомогу. Вказує, що при вирішенні спору у справі суд застосував положення ст. 1173 ЦК України про відшкодування шкоди, заподіяної особі органами державної влади, у той час як має застосовуватися ст. 1212 ЦК України про повернення майна, одержаного без належної правової підстави, що вбачається з постанови ВП ВС від 05.02.2020 у справі №910/15295/18. За правовими механізмами, що регламентують надходження коштів до державного бюджету, кошти позивачу мають бути повернуті з рахунків, на які їх сплачено за видом надходження. Суд також не врахував, що за наявності відповідачів у справі, діями яких порушено права позивача та до яких заявлено позовні вимоги, стягувати з державного бюджету судові витрати у виді оплати правової допомоги адвоката є помилковим. Відповідні суми мають стягуватися з кожного відповідача, який порушив права позивача, в рівних частках пропорційно до задоволених на 85,9% позовних вимог.

Відзиву на скарги до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення коштів в сумі 11126,41 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи, що скаржники у поданих апеляційних скаргах не ставлять під сумнів висновки суду першої інстанції щодо сум, які мають бути стягнуті на користь позивача, однак не погоджуються з порядком та підставами їх стягнення, рішення суду першої інстанції переглядається в апеляційному порядку саме в частині вирішення вказаних питань.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що на виконанні у Центральному ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало ВП №58862617 з примусового виконання постанови Львівської митниці ДФС від 08.01.2019 у справі про порушення митних правил №7331/20900/18 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 8 500 грн.

08.04.2020 ОСОБА_1 було сплачено на рахунок Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) кошти в сумі 9 557,30 грн. За проведення платежу ним сплачено 3,00 грн. банківської комісії, що підтверджується квитанцією від 08.04.2020 № 0.0..1.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.09.2020 у справі №711/2471/20 вирішено скасувати постанову Львівської митниці ДФС від 08.01.2019 у справі про порушення митних правил №7331/20900/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн., а провадження у справі закрито.

Вказане рішення мотивоване тим, що і Львівська митниця ДФС і Волинська митниця ДФС 04.12.2018 відносно ОСОБА_1 розпочали провадження у справі про адміністративне правопорушення з одного й того самого приводу, а саме порушення строку транзиту встановленого ст. 95 МК України автомобіля марки «ВМW Х3», д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та винесли постанови про притягнення його до однакової відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України у вигляді штрафу в сумі 8 500 грн., тобто двічі притягли до відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, позивачем було сплачено суму штрафу з урахуванням витрат виконавчого провадження та виконавчого збору і по постанові Львівської митниці ДФС від 08.01.2019 в справі про порушення митних правил №7331/20900/18, і по постанові Волинської митниці ДФС від 26.12.2018 в справі про порушення митних правил №7511/20500/18.

Так згідно квитанції від 13.05.2019 № 0.0..1 ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 на рахунок Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області сплатив кошти в сумі 9 549 грн., що складають суму боргу в сумі 8 500 грн., суму виконавчого збору 850 грн. та витрати виконавчого провадження в сумі 199 грн. 21.05.2019 Придніпровським ВДВС м. Черкаси ГТУ юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 58851051 на підставі пункту 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Позивач вказує, що у зв`язку з тим, що його двічі притягнуто до відповідальності за одне й те саме порушення, він вимушений був двічі сплати штрафи, виконавчі збори та витрати виконавчого провадження, банківські комісії за проведення платежів з приводу одного порушення. Тому після скасування Придніпровським районним судом м. Черкаси постанови Львівської митниці ДФС від 08.01.2019 у справі про порушення митних правил, він набув право на повернення коштів в сумі 9 557,30 грн., що сплачені на рахунок Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Вказує, що кошти в сумі 9 557,30 грн. та 3,00 грн. банківської комісії становлять завдану йому матеріальну шкоду. Крім того, завдану йому матеріальну шкоду становлять і кошти, які ним сплачувалися в якості банківських комісій та за пересилання поштової кореспонденції, оскільки, якби незаконна постанова відповідача, він би не поніс таких витрат.

Таким чином, позивач зазначає, що завдана матеріальна шкода становить 9 626,41 грн., яка складається з: 8 500 грн. - штраф по постанові Львівської митниці ДФС від 08.01.2019 року; 850 грн. виконавчого збору, 207,30 грн. витрати виконавчого провадження, 3,00 грн. банківської комісії за перерахування платежу; 12,61 грн. комісії що сплачена за проведення платежу в сумі 840,80 грн. в якості судового збору за подання позову про оскарження постанови Львівської митниці ДФС, 17,00 грн. за відправку рекомендованого листа до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про повернення коштів; 15,00 грн. за відправку рекомендованого листа до ГУ Державної казначейської служби з заявою про повернення коштів; 21,50 грн. за відправку рекомендованого листа до Галицької митниці Держмитслужби з заявою про повернення коштів.

Правовідносини, які виникли між сторонами справи на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як встановлено при розгляді цієї справи, спірні кошти позивач сплатив, у тому числі, до державного бюджету на виконання постанови митниці про накладення штрафу та відповідного виконавчого провадження. При цьому у послідуючому відповідну постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача було скасовано у судовому порядку.

Таким чином підстава для сплати позивачем спірних коштів до державного бюджету відпала вони мали бути повернуті платнику.

Відповідно до частини другої статті 45 БК України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок).

У спірних правовідносинах органом, що здійснює контроль справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету та за поданням якого мало б здійснюватись повернення коштів, які були помилково зараховані до Державного бюджету України, є, зокрема, Львівська митниця та Центральний ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які, відповідно, винесли постанову у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у виді штрафу та здійснювали виконавче провадження про його примусове стягнення.

У разі, коли орган, що здійснює контроль справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету в установлений законом строк не надає відповідне подання органу державного казначейства, платник може скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру/помилково сплаченої суми) з Державного бюджету України.

Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Оскільки у цьому спорі державними органами, які здійснюють контроль справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету та за поданням яких мали б здійснюватись повернення коштів, що були помилково зараховані до Державного бюджету України, є Львівська митниця та Центральний ВДВС у місті Черкаси, які не заперечували факт перерахунку позивачем коштів на підставі, яка у послідуючому припинила існувати (скасована судом постанова митниці про притягнення особи до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у виді штрафу), та понесення особою у зв`язку з необхідністю повернення з бюджету додаткових витрат у виді надсилання поштової кореспонденції, апеляційний суд вважає, що відповідні кошти в сумі 9 626,41 грн. мають бути стягнуті з державного бюджету.

При цьому у добровільному порядку вказані кошти державні органи позивачу не повернули, що сторонами при розгляді справи під сумнів не ставиться.

Аналогічні правові висновки відображено в постанові ВП ВС від 05.02.2020 у справі №910/15295/18.

Відтак апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги Державної казначейської служби України про те, що суд першої інстанції в даній справі, вирішуючи позовні вимоги, помилково мотивував рішення положеннями ст. 1173 ЦК України, яка регламентує відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, адже до застосування підлягають саме норми ст. 1212 ЦК України щодо повернення майна (коштів) отриманого без належної правової підстави.

Відповідно, мотиви вирішення позовних вимог у цій справі, мають бути змінені у відповідності до даної постанови апеляційного суду.

Одночасно, не можна погодитися з посиланнями апеляційної скарги Державної казначейської служби України про те, що до стягнення на користь позивача ОСОБА_1 підлягають кошти з відповідного рахунку державного бюджету України на який вони були зараховані, адже суду не надано доказів того, що зазначені рахунки, на які позивач сплачував кошти, на час ухвалення рішення в цій справі продовжують існувати та з них може бути здійснено списання коштів на підставі судового рішення. При цьому за змістом ч.1 ст.2 та ч.2 ст.5 ЦПК України суд при вирішенні спору у порядку цивільного судочинства має застосовувати саме ефективний спосіб захисту порушеного права, тобто такий, який призведе до реального поновлення прав, за захистом яких особа звертається до суду.

Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України про те, що за правовими механізмами, що регламентують надходження коштів до державного бюджету, кошти позивачу мають бути повернуті з рахунків, на які їх сплачено за видом надходження, адже вказаний порядок стосується добровільного повернення коштів державним органом за заявою особи, що їх помилково сплатила, а не стягнення на підставі судового рішення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги Центрального ВДВС у місті Черкаси, апеляційний суд враховує, що в рішенні суду першої інстанції вказано про часткове задоволення позовних вимог та стягнення конкретно визначених сум з державного бюджету та про відхилення решти позовних вимог, відтак вести мову про те, що суд помилково не вирішив позовні вимоги, заявлені до органу ДВС, про що вказано в апеляційній скарзі, підстав не має.

При цьому слід врахувати, що сплата позивачем коштів, про стягнення яких порушено питання у цій справі, підстави для якої відпали, була здійснена у ході проведення виконавчих дій органом ДВС.

Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково вказав про стягнення з державного бюджету на користь позивача понесених ним судових витрат у виді витрат на правову допомогу в сумі 4700,00 грн., адже за змістом ст. 141 ЦПК України вказані витрати відшкодовуються стороною стосовно якої було задоволено позовні вимоги. За таких обставин відшкодування витрат на правову допомогу позивача за рахунок державного бюджету нормами процесуального законодавства не передбачено.

Відповідні доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України є вірними.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.12.2022 у даній справі слід змінити в частині мотивів вирішення позовних вимог у справі, які викласти в редакції даної постанови апеляційного суду, та в частині вирішення питання про відшкодування позивачу понесених витрат на правову допомогу.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги у справі задоволено на 86,50 %, позивачем при розгляді справи в суді першої інстанції понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4700,00 грн. з відповідачів, діями яких було порушено права позивача, - Львівської митниці та Центрального ВДВС у місті Черкаси,слід стягнути по 2032,75 грн. витрат на правову допомогу.

Також витрати скаржників у вигляді судового збору за перегляд справи апеляційним судом слід залишити за особами, які подавали апеляційні скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Центрального ВДВС у місті Черкаси залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.12.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі: Львівської митниці, Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди змінити в частині мотивів вирішення позовних вимог у справі, які викласти в редакції даної постанови апеляційного суду, та в частині вирішення питання про відшкодування позивачу понесених витрат на правову допомогу.

Стягнути з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 2032,75 грн. витрат на правову допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 2032,75 грн. витрат на правову допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції.

У решті рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.12.2022 у даній справі залишити без змін.

Судові витрати скаржників у вигляді судового збору за перегляд справи апеляційним судом залишити за особами, які подавали апеляційні скарги.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 22.02. 2023.

Суддя-доповідач

Судді