Дата документу 14.02.2023 Справа № 334/5977/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 334/5977/22 Головуючий у І інстанції: Фетісов М.В.
Провадження № 22-ц/807/630/23 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

секретар: Камалова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Помазанова Володимира Івановича на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Помазанова В.І. звернувся до суду з заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначав, що у зв`язку з тим, що він безперервно проходить військову службу у військовій частині, яка приймає участь у бойових діях для захисту територіальної та державної цілісності країни, він не має можливості отримати новий паспорт громадянина України та подати заяву в порядку діючого законодавства про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі - ОСОБА_4 .

На підставі означених обставин, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Помазанова В.І. просив суд визнати участь в бойових діях та втрату паспорта поважною причиною пропущення ОСОБА_1 строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 впродовж трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2022 рокувідмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 .

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою, суд першої інстанції виходив з того, що предметом поданої заяви є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка не може бути розглянута в порядку окремого провадження, як того просив заявник.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Помазанова В.І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2022 року скасувати, направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Помазанова В.І. зазначає, що місцевий суд безпідставно постановив оскаржувану ухвалу, зазначивши, що із його заяви вбачається спір про право, оскільки скаржник не має спору з жодним із родичів з приводу спадкового майна, з березня 2018 року проживав разом з бабусею.

У відзивах на апеляційну скаргу заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначають, що не мають жодного спору зі скаржником, просять задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Помазанов В.І. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2022 року просив скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив, що не має спору з ОСОБА_1 з приводу спадщини після померлої ОСОБА_4 , просив задовольнити апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 61,62), своїх представників до суду не направили. Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, представника скаржника та заінтересованої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 травня 2022 року у справі № 443/398/15-ц (провадження № 61-15275св21).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли провадження у справі вже відкрито - закриває провадження в ній.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяв про встановлення факту, що має юридичне значення у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України прямо передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Помазанова В.І. звернувся до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 , посилаючись на ст.ст. 1268-1270 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ця заява не може бути розглянута судом в порядку окремого провадження, оскільки закон передбачає звернення до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а отже, розглядати такі заяви слід у порядку позовного провадження.

Тож доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Помазанова В.І. належить залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2022 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Помазанова Володимира Івановича - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2022 рокуу цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: