печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Орел А. О.,

за участі позивача ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2 , представника Міністерства внутрішніх справ України - Отроди Т. Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, у м. Києві, у залі судових засідань, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в м. Києві, третя особа Міністерство внутрішніх справ України, про визнання недійсним наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для вирішення питання про відкриття провадження у справі /т. І а. с. 1-14/.

18 грудня 2015 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі для розгляду у загальному позовному провадженні /т. І а. с. 16/.

11 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 подала до суду доповнення до позовної заяви /т. І а. с. 27-40/.

15 лютого 2016 року представник відповідача Головного управління Національної поліції в м. Києві подав клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Державну казначейську службу України /т. І а. с. 25-26/.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року, постановленою на місці, після заслуховування думки сторін, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, вирішено витребувати докази за клопотанням позивача і залучено в якості третьої особи Державну казначейську службу України, задовольнивши клопотання представника відповідача /т. І а. с. 41-42/.

17 лютого 2016 року представник відповідача подав до суду витребувані письмові докази: копію особової справи ОСОБА_1 і витяг з наказу від 06 листопада 2015 року № 993 о/с Головного управління МВС України в м. Києві /т. І а. с. 48-93/.

26 квітня 2016 року суд ухвалив забезпечити докази у цивільній справі шляхом витребування у Головного управління МВС України в м. Києві копій документів, яку частково виконано представником ГУ МВС України в м. Києві шляхом подання копій у судовому засіданні 31 травня 2016 року і 11 жовтня 2016 року /т. І а. с. 98 «а» - 98 «б», 112-113, 136-145/.

18 жовтня 2016 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог /т. І а. с. 148-157/.

19 квітня 2017 року представник позивача подала заяву про заміну неналежного відповідача ГУ МВС, у зв`язку із ліквідацією останнього, належним - Міністерством внутрішніх справ, та одночасно позовну заяву у новій редакції з вимогами до Міністерства внутрішніх справ /т. І а. с. 195, 196-202/.

У судовому засіданні 19 квітня 2017 року ухвалою суду, постановленою на місці, після заслуховування думки сторін, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, замінено за заявою сторони позивача неналежного відповідача ГУ МВС на належного - Міністерство внутрішніх справ /т. І а. с. 203/.

Представник відповідача Міністерства внутрішніх справ України подав 08 червня 2017 року клопотання про заміну неналежного відповідача на належних: Головне управління Міністерство внутрішніх справ України в м. Києві та Національна поліція України /т. І а. с. 218-225/.

Також 08 червня 2017 року представник Міністерства внутрішніх справ України подав заперечення на позов ОСОБА_1 /т. І а. с. 226-228/.

08 червня 2017 року у судовому засіданні суд ухвалою, постановленою на місці, після заслуховування думки сторін, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, відмовлено у заміні сторони відповідача за заявою представника відповідача Міністерства внутрішніх справ України /т. І а. с. 229-230/.

23 червня 2017 року ухвалою суду цивільну справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, задовольнивши клопотання представника відповідача Міністерства внутрішніх справ України /т. І а. с. 232, 233, 235-236/.

10 серпня 2017 року матеріали цивільної справи отримано у Печерському районному суді м. Києва та передано судді Писанцю В. А., для розгляду справи, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями /т. І а. с. 241, 242/.

06 вересня 2017 року ухвалою судді Писанця В. А. цивільну справу прийнято до свого провадження /т. І а. с. 244/.

На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13 червня 2018 року суд ухвалою, постановленою на місці, після заслуховування думки сторін, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, прийняв до розгляду позовну заяву у новій редакції, датовану 19 квітня 2017 року /т. І а. с. 196-202, т. ІІ а. с. 6-7/.

Також ухвалою суду від 13 червня 2018 року визначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання /т. ІІ а. с. 8/.

18 червня 2018 року представник відповідача Міністерства внутрішніх справ України подала відзив на позов ОСОБА_1 /т. ІІ а. с. 13-15/.

Також 18 червня 2018 року представник відповідача Міністерства внутрішніх справ України подала клопотання про залучення до участі у справі третіми особами на стороні відповідача, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Національну поліцію України і Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві /т. ІІ а. с. 16-17, 18-19, 20, 21/.

12 жовтня 2018 року суд ухвалою, постановленою на місці, після заслуховування думки сторін, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, постановив залучити до участі у справі третіми особами Національну поліцію України і Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві /т. ІІ а. с. 27/.

13 грудня 2018 року представник позивача подала відповідь на відзив відповідача Міністерства внутрішніх справ України /т. ІІ а. с. 36-39/.

02 червня 2021 року ухвалою суду постановлено витребувати у третьої особи Головного управління Національної поліції в м. Києві копії документів /т. ІІ а. с. 92/.

21 жовтня 2021 року на підставі розпорядження керівника апарату суду № 380 від 21 жовтня 2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, та 23 жовтня 2021 року передано судді Литвиновій І. В., згідно з протоколом /т. ІІ а. с. 106, 107-109/.

27 січня 2022 року представник відповідача подав до суду клопотання про заміну неналежного відповідача Міністерства внутрішніх справ України на Національну поліцію України і Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, та заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності /т. ІІ а. с. 120, 123-127, 128-131/.

28 січня 2022 року представник третьої особи у справі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві подав до суду додаткові пояснення на позов /т. ІІ а. с. 132-141/.

18 травня 2022 року представник третьої особи у справі Національної поліції України подав до суду пояснення на позов ОСОБА_1 /т. ІІ а. с. 147-151/.

06 березня 2023 року засобами поштового зв`язку до суду надійшло клопотання сторони позивача про витребування доказів, датоване 20 лютого 2023 року, і позовна заява у новій редакції від 20 лютого 2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 просила суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 05 листопада 2015 року за № 993 о/с у частині звільнення завідувача канцелярії Полку міліції громадської безпеки особливого призначення ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- поновити ОСОБА_1 , звільнену з посади завідувача канцелярії Полку міліції громадської безпеки особливого призначення ГУ МВС України в м. Києві, на рівнозначній посаді з 06 листопада 2015 року;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві внести записи до трудової книжки ОСОБА_1 щодо: періоду проходження курсів стенографії та машинопису за період з 01 вересня 1986 року по 22 червня 1987 року; відомостей про заохочення до розділу «Відомості про заохочення» за весь період трудового стажу включно по жовтень 2015 року;

- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 454 451, 63 грн;

- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн.

- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь ОСОБА_1 суму компенсації за невикористані основні та додаткові відпустки за 2013-2015 роки;

- стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3 300, 00 грн.

У судовому засіданні позивач і її представник просили здійснити заміну неналежного відповідача на належних, згідно з поданим клопотанням від 19 січня 2022 року, Міністерство внутрішніх справ України - залишити учасником в якості третьої особи у справі, прийняти уточнену позовну заяву від 20 лютого 2023 року, позов підтримали у повному обсязі й просили задовольнити, з підстав наведених у ній, просили витребувати у Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві письмові докази, окрім того, сторона позивача не заперечувала проти закриття підготовчого провадження.

Представник Міністерства внутрішніх справ України у судовому засіданні не заперечувала проти заміни сторони відповідача, проти прийняття судом до розгляду уточненої позовної заяви від 20 лютого 2023 року, витребування письмових доказів, а також не заперечувала проти закриття підготовчого провадження.

Представники Національної поліції України і Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві не з`явилися у судове засідання, будучи повідомленими належним чином про час, дату і місце слухання справи, заяви з процесуальних питань та по суті, окрім вищевказаних, до суду не надходили.

Суд, заслухавши обґрунтування і думку сторін, вивчивши подані заяви і клопотання, дослідивши матеріали справи, встановив наступне та дійшов до таких висновків.

Щодо заміни неналежного відповідача на належних.

Клопотання про заміну неналежного відповідача на належних обґрунтовано тим, що Міністерство внутрішніх справ України, відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, не наділено повноваженнями щодо прийняття на службу до органів Національної поліції. 02 липня 2015 року прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07 листопада 2015 року, згідно з яким, створюються органи Національної поліції та ліквідуються органи внутрішніх справ. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено органи Національної поліції та прийнято рішення про ліквідацію органів внутрішніх справ України. ГУМВС України в м. Києві, відповідно до даних у ЄДРПОУ за № 08592201, перебуває у стані припинення з 06 листопада 2015 року. Окрім цього, Міністерство не було роботодавцем позивача ОСОБА_1 , вона приймалася і звільнялася з роботи за наказами ГУ МВС України.

За приписами частини першої статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, саме останній є особою, яка є процесуальним суб`єктом, який на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушив його права та до якого позивач направляє свої позовні вимоги (свій позов) звернувшись при цьому до органу суду.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношень, з приводу яких виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, як передбачено частиною другою статті 51 ЦПК України.

Положення частини другої статті 51 ЦПК України має імперативний характер, враховуючи також, що позивач самостійно визначає особу, яка, на його думку, несе юридичну відповідальність за порушення його майнових, особистих немайнових прав. В той же час, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно із частиною четвертою статті 51 ЦПК України, про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала, за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Виходячи з вищевикладених обставин, суд вважає за доцільне замінити неналежного відповідача Міністерство внутрішніх справ України на належних - Національна поліція України і Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, з метою повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду, встановлення всіх обставин, що мають юридичне значення, та, з метою недопущення обмеження законних прав осіб, на інтереси та обов`язки яких може вплинути розгляд справи та постановлене судове рішення.

У той же час, процесуальний статус Міністерства внутрішніх справ України змінюється на третю особу у справі, залишаючись учасником розгляду.

Щодо прийняття уточненої позовної заяви.

За приписами пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, позовна заява від 20 лютого 2023 року, у якій позивач збільшила позовні вимоги, подано до закриття підготовчого провадження у справі, вимоги щодо надсилання копії позовної заяви іншим учасникам справи позивачем дотримано.

Щодо витребування письмових доказів.

У позовній заяві позивач зазначає, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1, 2-5, 7 статті 40 в пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У порушення вищевказаних норм, згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на вивільнення працівників не було, а тому у відповідача не було підстав для звільнення ОСОБА_1 , відповідно до пункту 1 частини першої ст. 40 КЗпП України. Крім того, матеріали цивільної справи, у тому числі особова справа позивача, не містить доказів, які б підтверджували членство у профспілковій організації. З матеріалів справи вбачається, що виборний орган (профспілковий представник) первинної профспілкової організації згоду на розірвання трудового договору із працівниками, в тому числі і з ОСОБА_1 , не надавав, про що посилається і позивач у доводах позовної заяви.

Позивач зауважує, що відповідно до частини третьої ст. 43 КЗпП України, що кореспондується із положеннями ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Також однією з позовних вимог є стягнення на користь позивача компенсації за невикористані основні та додаткові відпустки за 2013-2015 роки. Так як позивачу не були надані документи про кількість днів невикористаних відпусток та її розмір, то виникає необхідність у витребуванні даних доказів.

У відповідності до пункту 15 частини другої статті 197 та пункту 3 частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущенні, а власне докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достатності та достовірності, у разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи вправі подати клопотання про витребування таких доказів судом.

Відтак, з метою повного та об`єктивного встановлення обставин справи, підтвердження або спростування доводів сторін, вбачається доцільність витребування у відповідача ГУ МВС України в м. Києві письмові докази, перераховані у клопотанні позивача про витребування доказів.

Визнавши підготовку справи до судового розгляду завершеною, керуючись ст.ст. 1-20, 43, 48-51, 84, 189, 191, 196, 197-200, 258-261, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Замінити неналежного відповідача Міністерство внутрішніх справ України на належних: Національну поліцію України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ) і Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ).

Прийняти позовну заяву ОСОБА_1 у новій редакції від 20 лютого 2023 року з вимогами до Національної поліції України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, третя особа Міністерство внутрішніх справ України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, до розгляду.

Витребувати у Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві:

- згоду або відмову у наданні згоди на звільнення з посади завідувача канцелярії Полку міліції громадської безпеки особливого призначення Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в м. Києві ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої ст. 40 КЗпП України;

- копії документів, які підтверджують право позивача на основні та додаткові відпустки, кількість невикористаних днів та розмір компенсації за невикористані основні та додаткові відпустки;

- особову справу ОСОБА_1 з особовою карткою П-2;

- зареєстровану книгу обліку руху трудових книжок працівників ПМГБОП ГУМВС України в м. Києві.

Зобов`язати Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві надати витребувані докази до 03 квітня 2023 року.

Роз`яснити особам, у яких витребовуються судом докази, що відповідно до вимог статті 84 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду на 06 квітня 2023 року, о 10:00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після її підписання суддею, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 10 березня 2023 року.

Суддя І. В. Литвинова