Справа № 342/1200/22
Провадження № 2/342/114/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її тато ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка, як єдина спадкоємиця за законом, звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведена спадкова справа № 286/2019. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі будинковолодіння АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно померлому заповіла ОСОБА_4 , 1024 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько позивачки фактично вступив в управління спадковим майном без виготовлення відповідного правовстановлюючого документу. Після смерті батька позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, добросовісно володіє та відкрито користується ним, зокрема: обробляє землю, сплачує земельний податок, доглядає за будинком та утримує його, неодноразово робила в ньому поточний та капітальний ремонти. Однак, реалізувати своє право на спадщину не може через відсутність правовстановлюючого документу, виданого на ім`я спадкодавця.

Згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» та копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 05.12.1988 право власності на спадковий житловий будинок зареєстровано за колгоспним двором, головою якого була ОСОБА_5 . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вищевказані обставини змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом.

Провадження у даній справі відкрито 08.12.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.02.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Сторони та представник позивачки у судове засідання не з`явилися.

Представник позивачки - адвокат Бундзяк У.М. 07.02.2023 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити.

Відповідачка 05.10.2023 на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без неї, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 05 грудня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 08 червня 1988 р., вбачається, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташоване в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 .

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.

Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Копією витягу з погосподарської книги № 11-12 Топорівської сільської ради за 1991-1995 роки стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 - «колгоспний двір».

Оскільки право власності на майно, яке належало колишньому колгоспному двору, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Станом на 15.04.1991 у господарстві по АДРЕСА_1 проживали: голова колгоспного двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7, дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується довідкою № 494, виданою 07 серпня 2019 р. виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

З наведеного слідує, що даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожній.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11 від 05 квітня 1994 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 20 серпня 2019 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_5 померла до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Як вказано вище, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7, на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею була зареєстрована та проживала дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Наведене підтверджується також довідкою, виданою виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 166 від 11.03.2020.

Те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дочкою ОСОБА_5 свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 27 жовтня 1977 р., запис за № 42 від 18жовтня 1924 р. в книзі реєстрації актів про народження.

Отже, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_4 . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 судом не встановлено.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_5 входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору.

ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно матері.

Повідомленням завідувача Городенківської державної нотаріальної контори № 1193/01-16 від 13 грудня 2022 р. та Інформаційною довідкою № 70897105 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.12.2022 підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , не заводилася.

За заповітом, посвідченим 20.01.2004 секретарем виконавчого комітету Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 2, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6, жителька АДРЕСА_1 , усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом буде мати право заповіла своєму племіннику ОСОБА_3 , 1963 року народження. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 43780409 (номер в реєстрі нотаріальних дій 2), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 57328611, виданої 23.08.2019 Городенківською районною державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 9 від 06.02.2004, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 06.02.2004 Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, - визначено ст.1233 ЦК України.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею були зареєстровані та проживали: племінник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина племінника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дочка племінника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що стверджується довідкою № 165, виданою 11.09.2020 виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Із копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 05 листопада 1963 р. Торговицькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , запис за № 91 від 05 листопада 1963 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження.

Копією свідоцтва про народження батька ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , серії НОМЕР_6 , виданого 22 червня 1955 р., стверджується, що його батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , запис за № 45 від 07 листопада 1931 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 27 липня 1977 р., вбачається, що батьками спадкодавиці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , запис за № 42 від 18 жовтня 1924 р. в книзі реєстрації актів про народження.

Наведене свідчить, що спадкодавець ОСОБА_4 є рідною сестрою батька ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , а отже тіткою ОСОБА_3

ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті тітки ОСОБА_4 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_4 та прийняли спадщину, - судом не встановлено.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , 1/2 частки якого належала їй, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/2 частки успадкована нею після смерті матері ОСОБА_6 , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на спадкове майно ОСОБА_4 не оформила.

ОСОБА_3 , прийнявши спадщину після смерті тітки ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом, не зверталася до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на вищезгадане спадкове майно.

Повідомленням завідувача Городенківської державної нотаріальної контори № 1192/01-16 від 13 грудня 2022 р. та Інформаційною довідкою № 70897144 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.12.2022 підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заводилася.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 19 від 25 червня 2019 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України.

На день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що стверджується копією довідки № 506, виданої 19.03.2019 виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , були подружжям свідчить копія повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , виданого 25 жовтня 2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 8 від 10 вересня 1994 р. в Книзі реєстрації шлюбів.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 , виданого 15 травня 2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 23 від 01 жовтня 1994 р. в Книзі реєстрації народжень.

Отже, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дочка - позивачка ОСОБА_1 та дружина - відповідачка ОСОБА_2 . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 судом не встановлено.

Із копії спадкової справи № 286/2019, наданої суду державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом (23.08.2019).

Копією Витягу № 57328697 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 23.08.2019 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 64652416 (номер у нотаріуса 286/2019), спадкодавець ОСОБА_3 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дружина спадкодавця - відповідачка ОСОБА_2 , будучи спадкоємцем першої черги за законом, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (23.08.2019) подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , та від видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Враховуючи відмову відповідачки ОСОБА_2 від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 та вимоги ч.2 ст.1275 ЦК України, право на спадкування на все спадкове майно спадкодавця ОСОБА_3 одержала позивачка, як спадкоємець першої черги за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_3 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який успадкований ним після смерті тітки ОСОБА_4 , як спадкоємцем за заповітом, однак документи на спадкове майно ОСОБА_3 не оформив.

Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори № 1092/02-31 від 15 листопада 2022 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якої була її дочка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийнявши спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, спадкоємцем якої за заповітом був її племінник ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав на вищезазначене майно, з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документа, який посвідчує право власності на спадковий житловий будинок.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 321783699, сформованої 02.02.2023, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 29.07.2022, вбачається, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди споруджено у 1991 році.

Суд зауважує, що технічний паспорт на житловий будинок не є беззаперечним доказом року побудови будинку, оскільки рік вказується замовником.

Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 29 серпня 2022 р. становить 163200 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

За вищезгаданим господарством числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1903 га, про що свідчить довідка № 494, видана 07.08.2019 виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області та витяг № НВ-015 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформований 02.03.2015 відділом Держземагенства у Городенківському районі.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору, 05.12.1988 на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради № 110 від 08.06.1988 був виданий документ, що посвідчував її право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Оскільки станом на час припинення колгоспного двору (15.04.1991) у житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_5 та її дочка ОСОБА_4 , тому даний житловий будинок належав їм на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному. ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , та фактично стала власником цілого житлового будинку по АДРЕСА_1 , проте документи на спадкове майно не оформила.

ОСОБА_3 , прийнявши спадщину після смерті тітки ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом, фактично став власником вищезгаданого житлового будинку, однак спадкових прав на дане майно також не оформив.

Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, після смерті батька ОСОБА_3 фактично стала власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , користується ним, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок не може отримати свідоцтво про право на спадщину на дане нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, правомірність набуття позивачкою права власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст. 142 ЦПК України, якими передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.217 ЦПК України розгляд справи по суті розпочинається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим.

При зверненні до суду з даним позовом позивачка ОСОБА_1 сплатила судовий збір в сумі 1632,00 грн, що стверджується квитанцією № 88 від 08.11.2022. Враховуючи, що заява відповідачки про визнання позову отримана судом до початку розгляду справи по суті, тому є підстави для повернення позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, у сумі 816,00 грн (1632,00: 2= 816,00).

На підставі ст.ст. 120, 123, 524-526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1258, 1261, 1267-1270, 1275, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. ст. 76, 81, 142, 211, 217, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції № 88 від 08.11.2022, - в сумі 816,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ;

- відповідачка ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 .

Повний текст судового рішення складено 28.02.2023.

Суддя: Андріюк І.Г.