ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м.Суми

Справа №582/522/22

Номер провадження 22-ц/816/116/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Дочірнє підприємство «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2022 року в складі судді Яковенко Н.М., ухваленого в смт Недригайлів, повний текст якого складено 24 жовтня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

10 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі ДАК «Автодор») про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 03 грудня 2021 року по день ухвалення рішення суду, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197,73 грн, а також стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 січня 2021 року заявника було звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 14 червня 2022 року позивача було поновлено на посаді начальника філії «Недригайлівський райавтодор» ДАК «Автодор» або на аналогічній за своїми посадовими обов`язками посаді з 11 січня 2021 року, стягнуто борг по заробітній платі, грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки, середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Вказане рішення суду в частині поновлення заявника на роботі не виконане з вини відповідача, а тому заявник на підставі ч. 2 ст. 236 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 03 грудня 2021 року, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197,73 грн, встановленого рішенням суду від 02 грудня 2021 року. Крім того, через тривале невиконання рішення суду заявнику завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 50000 грн.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автодор» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 03 грудня 2021 року по 19 жовтня 2022 року включно, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197,73 грн на загальну суму 270686,98 грн, а також моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автодор» на користь держави 1389,36 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автодор» просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з 03 грудня 2021 року по 19 жовтня 2022 року кількість робочих днів становить не 226, як помилково вважав суд першої інстанції, а 85, оскільки 141 день були призупинені трудові договори. На даний час ведуться перемовини з позивачем щодо запропонованої йому посади на виконання рішення суду про поновлення його на роботі. Вважає безпідставним рішення суду в частині стягнення моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Погоджується з висновками суду першої інстанції, а мотиви апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими. Звертає увагу на те, що накази відповідача про призупинення договорів з 06 квітня 2022 року заявнику не доводились, а суду першої інстанції були надані у день ухвалення судового рішення. Крім того, накази про зупинення дії договорів стосувались працюючих на підприємстві, проте заявника не було поновлено на роботі. Щодо незгоди заявника апеляційної скарги з розміром стягнутої моральної шкоди зазначає, що впродовж року відповідач не сплачує заробітну плату, за 7 років трудових спорів не виконав жодного з 12 судових рішень, а тому стягнуті 20000 грн моральної шкоди лише частково компенсують заподіяні моральні страждання внаслідок порушення трудових прав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом т.в.о. директора ДАК «Автодор» від 11 січня 2021 року №1-К ОСОБА_1 , начальника філії «Недригайлівський райавтодор» звільнено у зв`язку з скороченням штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку на підставі наказу № 91 від 20 жовтня 2020 року «Про скорочення посади начальника філії «Недригайлівський райавтодор» (а.с. 16).

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 14 червня 2022 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника філії «Недригалівський райавтодор» ДАК «Автодор» або на аналогічній за своїми посадовими обов`язками посаді в ДАК «Автодор» з 11 січня 2021 року, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі, грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки, середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Також суд допустив негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць (а.с. 17-34).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 становив 1197,73 грн.

Заявами від 22 грудня 2021 року, , 23 червня, 13 липня та 28 листопада 2022 року ОСОБА_1 звертався до відповідача із вимогами виконати рішення Недригайлівського районного суду від 02 грудня 2021 року щодо поновлення його на роботі та стягнення коштів (а.с. 35, 38-39, 41).

Листами від 24 грудня 2021 року, 24 січня та 07 липня 2022 року відповідач повідомляв позивача про відсутність вакантних посад для поновлення на роботі, натомість пропонував вакантну посаду головного інженера та виконавця робіт філії «Роменський райавтодор» ДАК «Автодор», а стосовно виплати коштів зазначив, що сплатить борг за фінансової можливості підприємства (а.с. 36-37, 40).

ОСОБА_1 має другу групу інвалідності за загальним захворюванням безтерміново (а.с. 43).

Дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 має третю групу інвалідності за загальним захворюванням безтерміново (а.с. 42).

Як встановлено місцевим судом з пояснень позивача, представника відповідача та письмових доказів, на день судового розгляду даної справи ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автодор» рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 грудня 2021 року не виконало, тобто не поновило ОСОБА_1 на роботі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на стягнення з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 03 грудня 2021 року по день ухвалення рішення, виходячи з середньоденного заробітку позивача, який становить 1197,73 грн, та 226 робочих днів у спірний період. Вирішуючи спір в частині стягнення компенсації за завдану моральну шкоду, суд виходив з того, що основним джерелом існування позивача є дохід від трудової діяльності, позивач та його дружина мають інвалідність, брак коштів мав для заявника негативні наслідки через зміну укладу життя і вимагав від нього додаткових зусиль для його влаштування. Відтак, встановивши факт невиконання відповідачем рішення суду, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд стягнув моральну шкоду в розмірі 20000 грн, частково задовольнивши дану позовну вимогу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду щодо задоволеної позовної вимоги про стягнення з відповідача користь позивача 270686,98 грн середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 03 грудня 2021 року по 19 жовтня 2022 року, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 1197,73 грн та 226 робочих днів з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення Іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Визначене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає в тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Встановлено, що в порушення вимог ч. 7 ст. 235 КЗпП України, а також принципу обов`язковості судового рішення, ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автодор» рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі не виконало.

Доводи апеляційної скарги ДП «Сумський облавтодор» ДАК «Автодор» щодо листування з позивачем про можливість його поновлення на посаді, аналогічній займаній, підтверджують факт невиконання судового рішення в цій частині.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом положень ст. 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) негайно після проголошення судового рішення наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин.

За таких обставин, суд першої інстанції, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, встановивши обставини справи, що мають істотне значення для розгляду справи, дійшов обґрунтованого висновку, що невиконання відповідачем з 03 грудня 2021 року рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 грудня 2021 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі має наслідком застосування приписів ст. 236 КЗпП України про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Доводи апеляційної скарги про неправильно обраховану судом кількість робочих днів є безпідставними, оскільки питання призупинення дії трудових договорів на підприємстві позивача не стосується так як він не був поновлений на роботі і з відповідними наказами роботодавця не був ознайомлений. Крім того, у даній справі розглядається питання невиконання відповідачем судового рішення в частині поновлення позивача на роботі і застосування у зв`язку з цим відповідальності, передбаченої ст. 236 КЗпП України.

Вирішуючи питання про компенсацію позивачу завданої невиконанням судового рішення про поновлення на роботі моральної шкоди, суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, а суму відшкодування визначив у 20000 грн.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає стягнуту судом суму компенсації завищеною.

Як зазначав суд першої інстанції, з роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивач зазнав моральних страждань внаслідок тривалого невиконання відповідачем судового рішення про поновлення на роботі, тобто що наявні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди. Зокрема, суд першої інстанції дав належну оцінку подіям і обставинам, які відбулись за час тривалого невиконання судового рішення, а саме: заробітна плата позивача за виконання роботи на займаній посаді є єдиними джерелом його доходу, заявник має інвалідність, тобто має додаткові потреби у витратах на своє здоров`я, а тривале не поновлення заявника на роботі фактично позбавило сталих доходів та змусило заявники змінити усталений спосіб життя, що і мало наслідком у зв`язку з такими змінами та переживаннями моральні страждання.

Водночас, визначений судом розмір компенсації за заподіяну моральну шкоду на рівні 20000 грн, на думку апеляційного суду, не відповідає критеріям розумності та справедливості, а відтак є підстави для зменшення розміру моральної шкоди до 5000 грн у зв`язку з недоведеністю обставин заподіяння та оцінки такої шкоди у розмірі 20000 грн.

Таким чином, рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2022 року на підставі п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині стягнення суми компенсації за завдану моральну шкоду шляхом її зменшення до 5000 грн, а також стягнення судових витрат.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду судового рішення позовні вимоги задовольняються частково (на 86%), позивач звільнений від сплати судового збору, тому за подання позовної заяви з відповідача на користь держави слід стягнути 2756,86 грн.

При зверненні ДАК «Автодор» з апеляційною скаргою на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги було подане платіжне доручення № 879 від 24 листопада 2022 рок про сплату 2084,04 грн, проте дана сума була сплачена на рахунок НОМЕР_1 замість правильного рахунку НОМЕР_2 . Відтак, судовий збір у сумі 2084,04 грн за подання апеляційної скарги відповідачем було сплачено на неналежний рахунок. Всього за подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2833,18 грн, з яких на належний рахунок було сплачено 749,14 грн, а 2084,04 грн на помилковий рахунок.

Відтак, на підставі ст. 141 ЦПК України за наслідками апеляційного перегляду судового рішення шляхом взаємозаліку суми несплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (2084,04 грн) та суми судового збору, яка підлягає частковому поверненню відповідачу за рахунок держави у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги (225 грн), з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1859,04 грн (2084,04 грн 225 грн).

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задовольнити частково.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2022 року в частині вирішених позовних вимог про стягнення моральної шкоди та стягнення судових витрат змінити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави 2756 грн 86 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави 1859 грн 04 коп. судового збору за подання апеляційної карги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук