Справа № 606/1674/22 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2023 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради про визнання права власності, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою доМикулинецької селищної ради про визнання права власності, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 78,4 кв м, житловою площею 51,1 кв м, що за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що вона не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пацула В.О. подав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Микулинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника відповідача, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки виданої комітетом Микулинецької селищної ради № 187 від 13.10.2022 року про те, що житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 був колгоспним двором, вказане домоволодіння належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ньому проживали голова двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його члени: дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зать - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до довідки № 10 від 19.01.2023 року виданої виконкомом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про те, що згідно записів по-господарської книги №1 на 1986-1990 роки гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 він був зареєстрований у домогосподарстві АДРЕСА_2 , а вибув у господарство № 157 у зв`язку одруженням 02.1987 року.

Відповідно до довідки № 11 від 19.01.2023 року виданої виконкомом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про те, що згідно записів по-господарської книги №1 на 1986-1990 роки гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 він був зареєстрований у домогосподарстві АДРЕСА_2 , а вибув у господарство № 157 у зв`язку одруженням 02.1987 року.

Згідно акту № 1 від 11.01.2023 року кладеного комісією в складі: старости Миролюбівського старостинського округу Криницького Володимира Дмитровича за участю свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дійсно проживали разом з матір`ю ОСОБА_12 та батьком ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 , з 1985 - 1998 роки без реєстрації.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що в АДРЕСА_1 були голова двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його члени дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року).

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1 ,які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності по 1/3 частці вищевказаного будинковолодіння.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що є часом відкриття спадщини на належне йому майно.

Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 залишилася спадщина, яку прийняла його дружина ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно.

За життя ОСОБА_2 , 11.06.1999 року склала заповіт на належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 .

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_2 не змінювався і не скасовувався.

Таким чином позивачка ОСОБА_1 має право на 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , як за спадкоємцем за заповітом, та на 1/3 частки вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору.

Інші спадкоємці в нотаріальну контору не зверталися.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Мєшкової Н.Ф.№330/02-31 від 27.03.2021 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , через відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок.

Згідно довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 20.11.2020 року №379 про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності ОСОБА_2 , але право власності не зареєстроване.

Відповідно до спадкування за законом (першої черги) ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителькою АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок загальною площею 78,4 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 ).

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителькою АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок загальною площею 78,4 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук