Справа № 367/6649/21
Провадження № 2/367/1993/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 березня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.,
при секретарі судових засідань Валюх В.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ з питань реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи виконавчого комітету Бучанської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ з питань реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи виконавчого комітету Бучанської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 являються новим власником будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на будинок підтверджується правовстановлюючими документами. Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично не проживає в будинку з 1992 року.Факт не проживання відповідача по справі в будинку понад одного року без поважнихпричин та відсутність речей Відповідача підтверджується актом обстеження житлово-експлуатаційної організації, а також показами свідків (сусідів), вказаних в акті. Зазначають про те, що оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зоплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, і які Відповідач не сплачує, участі в утриманні даного житла, оплаті комунальних послуг, проведенні поточного ремонту не брав і не бере, а тому позивачі змушені звернутись до суду з даною позовною заявою.
Просять визнати ОСОБА_2 , 1968 р.н., таким, що втратив право користування жилим приміщенням (будинком) за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача судові витрати.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Позивачі в судове засідання не з`явились. До суду від представника позивачів надійшла заяв про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач по справі в судове засідання не з`явився про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується оголошеннями про виклик до суду.
До суду від третьої особи - Відділу з питань реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи виконавчого комітету Бучанської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
У зв`язку з чим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.
Інших клопотань від сторін до суду не надходило.
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником частини будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на будинку підтверджується договором купівлі-продажу частки у праві власності на житловий будинок від 10.07.2017, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. ОСОБА_1 належить частини будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.12.2000, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ЦМУ у м. Києві та Київській області, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за вищевказаною адресою з 24.08.1988 року.
Згідно Акта депутата Бучанської міської ради від 23.07.2021, Відповідач зі слів заявника ОСОБА_1 з 1992 року не проживає за вказаною адресою.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористались позивачі, як власники житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.
Відповідно до правових висновків Верховного суду України (постанова ВСУ від 16.11.2016р. справа № 6ц-709ці-16) власник житла усуває перешкоди, що чиняться зареєстрованою особою, в користуванні належним йому житлом, шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Враховуючи вище наведені норми законодавства та конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в будинку не проживає понад встановлений законодавством строк, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.
Керуючись ст. 71-72 ЖК України, ст.41 Конституції України, ст.ст. ч.1 ст.16, ч.1 ст.319,ч.1 ст.321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-268, 280, 282-283 ЦПК України суд,-, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ з питань реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи виконавчого комітету Бучанської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням (будинком) за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 908,00 грн. судового збору.
Копію заочного рішення суду направити сторонам для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мерзлий