КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/5086/22
Провадження № 2-п/947/23/23
УХВАЛА

22.02.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 26.09.2022 року по цивільній справі №947/5086/22 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/5086/22 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

За наслідком розгляду справи, 26.09.2022 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №500838914 від 01.09.2020 року, станом на 24.12.2021 року, у загальному розмірі 106181 гривня 95 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 76091 гривня 69 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 30090 гривень 26 копійок, а також стягнуто у відшкодування витрат зі сплати судового збору 2481 гривню 00 копійок.

24.01.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 26.09.2022 року по цивільній справі №947/5086/22.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 посилається на те, що була позбавлена можливості прийняти участь в розгляді справи, оскільки не була обізнана про наявне та відносно неї судове провадження, а також в умовах введеного на території України воєнного стану перебувала за межами міста Одеси, в напрямку західної частини країни.

Також відповідачка зазначає, що не згодна з розміром заборгованості заявленим позивачем до стягнення та стягнутим судом за рішенням суду, оскільки до суми заборгованості не враховані здійснені нею платежі.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 31.01.2023 року вказану заяву прийнято до розгляду та призначено до судового засідання.

У судове засідання призначене на 22.02.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Відповідачка 20.02.2023 року надала до суду заяву про розгляд заяви за її відсутності.

Представник позивача про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч.1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд заяви відповідачки про перегляд заочного рішення суду за відсутності сторін по справі в судовому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Дослідивши та вивчивши матеріали заяви відповідача, з доданими до неї документами, матеріали цивільної справи №947/5086/22, суд вважає заяву не підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Для скасування заочного рішення суду необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача у судове засідання та не надання відзиву, а й те, що аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише при встановленні цих умов в сукупності у суду є підстави для скасування заочного рішення суду.

Таким чином, підставою для скасування заочного рішення може бути тільки наявність одночасно усіх умов, встановлених ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а саме: доведеність обставин, що: відповідач не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки і не подав відзив з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оглянувши матеріали цивільної справи №947/5086/22, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 сповіщалась про дату, час і місце проведення судових засідань наступним чином.

Згідно з п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до відповіді з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (а.с.21), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 15.04.2019 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідком викладеного, приймаючи наявне зареєстроване місце проживання відповідача, судом під час розгляду справи здійснювалось повідомлення останньої про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказану адресу місця проживання відповідача.

28.07.2022 року ОСОБА_1 отримано судову повістку про призначення судового засідання на 28.07.2022 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.30).

03.08.2022 року ОСОБА_1 отримано в приміщенні суду особисто копію позовної заяви з додатками до неї, що підтверджується підписом останньої у супровідному листі (а.с.31).

Тієї ж дати, ОСОБА_1 було ознайомлено з матеріалами справи, що підтверджується її підписом у заяві (а.с.32).

Також, судом встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 під час розгляду справи здійснювалось адвокатом Хижняк А.В., на підставі договору №11/0720ф-1 про надання адвокатом правничої допомоги від 03.08.2022 року.

На підставі викладеного, судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином була сповіщена та обізнана про наявне відносно неї судове провадження, однак не скористалась процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не повідомивши про причини неявки до жодного з судових засідань.

Одночасно, судом враховується, що у відповідності до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі викладеного, суд вважає безпідставними доводи сторони відповідача, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості на участь під час розгляду справи та була позбавлена можливості на подання відзиву на позовну заяву і поданні відповідних доказів, для доведення своєї правової позиції і заперечень стосовно цього спору.

Вищевказані обставини також спростовують доводи відповідачки про відсутність останньої в місті Одесі та неможливості прибути до призначених судових засідань по справі.

Будь-яких доказів на підтвердження викладених посилань у заяві про перегляд заочного рішення, як і доказів, які б впливали на наслідки розгляду справи, заявником до суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що усі доводи заявника у заяві зводяться до того, що відповідач надає свою оцінку вже наявним у справі доказам.

На підставі вищевикладеного в сукупності, приймаючи, що свідоме нехтування процесуальними правами і обов`язками не є підставою для скасування заочного рішення суду, суд вважає посилання заявника в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення суду безпідставними та необґрунтованими.

Одночасно судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням вищевикладеного, судом не встановлені підстави для скасування заочного рішення суду, а саме одночасна доведеність усіх обставин, що: відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, не подав з поважних причин відзиву на позовну заяву і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 26.09.2022 року по цивільній справі №947/5086/22 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, є необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає залишенню без задоволення.

При викладених обставинах та керуючись ст.ст. 284-288 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 26.09.2022 року по цивільній справі №947/5086/22 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та може бути оскаржена разом з судовим рішенням по цій справі.

Повний текст ухвали суду складено 22.02.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.