Справа № 369/8408/21
Провадження № 2/369/662/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

за участі секретаря Павлової В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання про прийняття позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення користування квартирою та усунення перешкод у здійсненні права власності жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення користування квартирою та усунення перешкод у здійсненні права власності жилим приміщенням, в якому позивач ОСОБА_2 просила суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_2 шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.

26.12.2022 року через канцелярію суду ОСОБА_1 , як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, подав до суду позов третьої особи до відповідача ОСОБА_2 про повернення ОСОБА_1 боргу за придбання приватної власності (квартири в АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 на цей час) за його кошти, та матері ОСОБА_4 ОСОБА_3 22 лютого 2012 року в порядку ч. 3 ЦКУ України за кошти батьків у сумі 480 000 грн., в якому просив прийняти позов третьої особи до спільного розгляду з позовом ОСОБА_2 , та визнати за ОСОБА_1 право на повернення боргу ОСОБА_3 за придбання квартири АДРЕСА_1 , та його матері ОСОБА_4 , а потім вони самі розберуться хто кому і скільки винен, а не ділити майно-квартиру, яка нікому не належить на законних підставах з 22.02.2012 року по цей час.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти прийняття заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

У судовому засіданні представник відповідачів не заперечував проти прийняття заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Заслухавши думку учасників, дослідивши поданий позов ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 52 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку.

Статтею 195 ЦПК України передбачено, що положення статей 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

Так, за приписами статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження за первісним позовом.

Зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов.

Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

З аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що право подати до однієї або декількох сторін позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення позовів третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, встановлених процесуальним законодавством, тобто положень ст. ст. 52, 175-177 ЦПК України.

На відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи, відповідно до положень ч. 1 ст. 52 ЦПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмету спору у справі. При цьому, під предметом спору слід розуміти матеріально - правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем та відповідачем.

При цьому процесуальним правом самостійно ініціювати зустрічний позов чи змінити сторони існуючого судового провадження треті особи за приписами чинного ЦПК України не наділені.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика палата Верховного Суду у справах від 13.03.2019 № 916/3245/17 та від 12.06.2019 № 916/542/18 дійшла висновку про те, що позов третьої особи, поданий, згідно приписів ст. 52 ЦПК України, може бути прийнятий судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. А вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що звертаючись з позовом в якості третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 заявив вимоги, які не є предметом існуючого між позивачем та відповідачами спору, в прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що він не позбавлений права звернутися з самостійним позовом до суду

Керуючись ст. ст. 52, 193, 195, 212,353 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про повернення ОСОБА_1 боргу за придбання приватної власності (квартири в АДРЕСА_2 на цей час) за його кошти, та матері ОСОБА_4 ОСОБА_3 22 лютого 2012 року в порядку ч. 3 ЦКУ України за кошти батьків у сумі 480 000 грн..

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про повернення ОСОБА_1 боргу за придбання приватної власності (квартири в АДРЕСА_2 на цей час) за його кошти, та матері ОСОБА_4 ОСОБА_3 22 лютого 2012 року в порядку ч. 3 ЦКУ України за кошти батьків у сумі 480 000 грн.- повернути ОСОБА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він не позбавлений права звернутися до суду з вказаним позовом в загальному порядку.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Ковальчук