Справа № 570/1750/22
Номер провадження 2/570/143/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача, адвоката Сенчука В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне в порядку спрощеного позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 24 лютого 2020 року, приблизно о 00 годині 40 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно наніс один удар лобною ділянкою голови в область обличчя, а саме: в перенісся ОСОБА_1 , чим завдав йому тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому кісток носа без зміщення, поєднаний з підшкірними гематомами повік обох очей, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено покаранняу виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн., ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 30000 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, суду пояснив, що ОСОБА_4 є його сусідом, однак він не перебуває з ним у дружніх стосунках, хоча і конфліктів між ними не було. Після нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , його стан здоров`я погіршився, він був змушений звертатися в медичний заклад і два дні перебував на стаціонарному лікуванні. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень в нього погіршилося дихання і почали виникати головні болі, а на даний час є потреба в двох оперативних втручаннях з метою покращення стану здоров`я. Вчиненим кримінальним правопорушенням йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 30000 грн., а тому просить позов задоволити і стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності за участю його представника, адвоката Сенчука В.П., позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, а тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 , адвокат Сенчук В.П., в судовому засіданні позов не визнав з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, зазначив, що дійсно вироком Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України за нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасних розлад здоров`я, однак між позивачем та відповідачем існують особисті неприязні відносини, які спричинені провокативною поведінкою позивача ОСОБА_1 . Під час досудового та судового слідства відповідач щиро покаявся та повністю визнав свого вину, сприяв досудовому та судовому слідству. Додатково зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та погіршенням носового дихання, що призвело до погіршення мозкового кровообігу, швидкої стомлюваності, появі головного болю, послаблення пам`яті. Розмір моральної шкоди, яку позивач оцінює в 30000 грн. є необґрунтованим і за таких обставин він вважає, що позивач ОСОБА_1 має намір безпідставно збагатитися за рахунок відповідача, а тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив, що 24 лютого 2020 року, приблизно о 00 годині 40 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно наніс один удар лобною ділянкою голови в область обличчя, а саме в перенісся ОСОБА_1 , чим завдав йому тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому кісток носа без зміщення, поєднаний з підшкірними гематомами повік обох очей, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено покаранняу виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.

Із епікризу № 1152/210 вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КП "Рівненська ЦРЛ" Рівненської районної ради з 25.02.2020 року по 27.02.2020 року із діагнозом уламковий закритий перелом кісток носа без зміщення (побутова травма від 24.02.2020 року), забійні підшкірні гематоми повік, ангіопатія сітківок 1 ст.

Із довідки ЛОР-лікаря Поліклініки ДУ "ТМО МВС України в Рівненській області" № 115 від 05.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному прийомі у ЛОР-лікаря з приводу посттравматичної деформації зовнішнього носа, посттравматичної S-подібного викривлення носової переділки із порушенням носового дихання, вазомоторний риніт змішаної форми і йому рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку, ринопластику зовнішнього носа і септопластику носової переділки.

Копію виписки із медичної картки від 21.02.2019 року, на яку посилається ОСОБА_1 як на доказ того, що до завдання йому тілесних ушкоджень лор-органи були без видимої патології, суд не може взяти до уваги, оскільки із наданої копії неможливо зрозуміти чи належить вказана медична картка саме ОСОБА_1 . Крім того, така довідка видана за рік до завдання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, тому вона не є належним доказом, який підтверджує обставини, на які посилається позивач.

Стаття 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У пункті 5 вказаної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння, яким вона заподіяна, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, яким вона заподіяна, та вини особи в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктами 3, 9 зазначеної постанови визначено, що моральна шкода може полягати зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Така ж позиція і Великої палати Верховного Суду, що викладена у Постанові від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц, в якій Велика палата дійшла до правового висновку, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що діями відповідача позивачу була спричинена моральна шкода, оскільки ОСОБА_1 після заподіяних йому тілесних ушкоджень відчував фізичний біль, на його обличчі були синяки, йому приходилося пояснювати знайомим, що з ним сталося і це йому було не приємно, що спричинило йому певні страждання.

Суд, при розгляді даної справи, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховує всі обставини справи в їх сукупності, однак не погоджується із заявленим позивачем розміром моральної шкоди в сумі 30000 грн., оскільки такий розмір моральної шкоди суперечить загальним засадам цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України) та, на думку суду, є надмірним відшкодуванням.

Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із положень ст.ст.23, 1168 ЦК України та враховує характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, враховуючи засади співмірності, виваженості, справедливості та інші обставини, що відповідає роз`ясненням, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 року № 4.

На думку суду, з урахуванням усіх встановлених обставини справи у їх сукупності, в тому числі і того, що конфлікт між позивачем та відповідачем виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, під час досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду відповідач ОСОБА_4 свою вину у завданні позивачу ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень визнав і щиро розкаявся у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_1 під час розгляду кримінального провадження вказував, що претензій до обвинуваченого на той час не має, до позовної заяви не долучено доказів, які б підтверджували глибину його страждань, а також враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненям кримінального правопорушення має становити 5000,00 гривень і цей розмір, на переконання суду, є достатнім, співмірним та справедливим, хоча і має суто умовний вираз, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в наявності є порушення прав позивача ОСОБА_1 , за захистом яких спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, а тому підлягає до часткового задоволення.

На думку суду, визначена позивачем сума моральної шкоди є завищеною. Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та погіршенням носового дихання, що призвело до погіршення мозкового кровообігу, швидкої стомлюваності, появі головного болю, послаблення пам`яті. Легкі тілесні ушкодження були отримані ОСОБА_1 24 лютого 2020 року, однак до позовної заяви не додано жодних медичних документів, які б підтверджували факти його звернень за медичною допомогою або консультаціями до медичних установ протягом наступних двох років після завдання йому тілесних ушкоджень, а наявна лише довідка від 05 травня 2022 року, коли позивач був на прийомі у ЛОР-лікаря. Вказані обставини можуть свідчити про те, що позивач хоче безпідставно збагатитися за рахунок відповідача, в той час, як сума моральної шкоди має бути адекватною і не служити способом збагачення. Навіть необхідність проведення оперативного лікування на даний час, не може слугувати підставою для завищення суми відшкодування моральної шкоди.

Крім того, суд враховує пояснення самого позивача в суді про те, що будь-яких негативних наслідків для нього не настало. Він продовжував виконувати свої посадові обов`язки, на його службовій кар`єрі це не відобразилося, його друзі, знайомі не насміхалися з нього, не відвернулися від нього, їх зв`язки збережені. Тобто, будь-яких додаткових зусиль для організації свого життя позивачу не потрібно було прикладати. Суд також приймає до уваги ту обставину, що вироком суду встановлено, що між відповідачем і позивачем були неприязні відносини, а тому не виключає того, що сам позивач міг спровокувати поведінку відповідача, на чому наголошував його представник в суді.

Згідно ч.1 і п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення в сумі 30000 грн., судом позовні вимоги задовільняються частково на суму 5000 грн, тому з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить суму 413,50 грн. (5000,00 грн. х 2481,00 грн. : 30000 грн.).

Керуючись ст.ст.76, 78, 81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1167, 1168 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задоволити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 :

- відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок;

- сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 413 (чотириста тринадцять) гривень 50 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 19 травня 2004 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 16 травня 2012 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 24 лютого 2023 року.

Суддя Остапчук Л.В.