Справа № 204/8529/22
Провадження № 2/204/612/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Єрмак Д.О.,

за участю представника позивача адвоката Крайньої М.Д.,

за участю представника відповідача адвоката Єгорової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про визнання протиправним наказу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати Наказ Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про припинення виплати середнього заробітку, починаючи з 19.07.2022 р.;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача середній заробіток за час проходження мною військової служби за призивом за період з 19.07.2022 року по день винесення рішення суду;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем з 08 травня 2019 року, працюючи на посаді заступника начальника дільниці підземним на дільниці № 2.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України в Україні було введено воєнний стан.

Відповідно до довідки №04/5312 від 22.09.2022 р. позивач 01.03.2022 р. був призваний на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де проходить службу по теперішній час.

На час мобілізації позивача, згідно ст. 119 КЗпП України, працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.

Згідно наданої відповідачем довідки № 2487 від 08.09.2022 р., відповідачем виплачувався позивачу середній заробіток до липня 2022 року. Починаючи з 19 липня 2022 року відповідачем було припинено виплату середнього заробітку.

В усному порядку відповідач повідомив позивача, що 19.07.2022 р. набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 р. № 2352-IX, яким внесено зміни, зокрема, до ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, та у роботодавців немає обов`язку зберігати середній заробіток за працівниками, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняті на військову службу за контрактом.
Таким чином, відповідачем по справі було прийнято рішення припинити мобілізованим працівникам виплату середнього заробітку. З рішенням (наказом) відповідача по справі про припинення виплати середнього заробітку позивач не згоден, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, так як він порушує права і законні інтереси позивача, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, у задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на обставини, які зазначені у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 08.05.2019 року прийнятий на посаду заступника начальника дільниці під землею з повним робочим днем у шахті ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» (арк.с.12-15).

Відповідно до Витягу з наказу ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 07.05.2019 року за № 642 кпр, ОСОБА_2 прийнятий на роботу заступником начальника дільниці підземним на дільницю № 5 з 08.05.2019 року (арк.с.8 зворот).

Відповідно до довідки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 08.09.2022 року №2487, ОСОБА_2 працює з 08.05.2019 року по теперішній час, за період з січня 2021 року по липень 2022 року йому було нараховано до сплати 645179, 48 грн. (арк.с.9).

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.09.2022 року за №04/5312, солдат ОСОБА_1 , 1988 року народження, перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.03.2022 року по теперішній час (арк.с.16).

Відповідно до Витягу з наказу ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 19.07.2022 року № 1756 вк, у зв`язку з набранням чинності ЗУ від 01.07.2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин», яким передбачено збереження місця роботи та посади без збереження середнього заробітку працівникам, які увільнені від роботи на підставі ч. 3 ст. 119 КЗпП України, працівникам, які до 18.07.2022 р. (включно) були увільнені від роботи на підставі ч. 3 ст. 119 КЗпП України, з дати видання цього наказу припинити збереження та виплату середнього заробітку із збереженням за ними місця роботи і посади за весь період увільнення від роботи. Відповідно до додатку № 1 до наказу припинено збереження та виплата середньої заробітної плати ОСОБА_1 заступнику начальника дільниці (арк.с.97).

Відповідно до довідки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 12.01.2023 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за січень 2022 р. та лютий 2022 р. складає 2433, 76 грн. Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за січень 2022 р. та лютий 2022 р. складає 47458, 32 грн. (арк.с.100).

Відповідно до довідки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 12.01.2023 року за період з 19 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року дохід ОСОБА_1 не нараховувався (арк.с.101).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України по всій території України введено воєнний стан строком на 30 діб.

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та діє на цей час, отже, починаючи з 24 лютого 2022 року в Україні діє режим особливого періоду, визначений ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України, у редакції Закону України від 20 травня 2014 року № 1275-VII, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігається місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову.

19 липня 2022 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-ІХ.

Відповідно до ч.2 ст.1 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (зі змінами, внесеними Законом № 2352-IX від 01.07.2022) на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який 19 липня 2022 року набрав чинності, внесено зміни до статті 119 КЗпП в частині виключення норми щодо збереження роботодавцем середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення.

Відповідно до п.17 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» внесено зміни до частини 3 статті 119 КЗпП, а саме: слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».

При цьому державою мобілізованим працівникам забезпечено виплату грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

Відповідно до п. 1 Постанови на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Отже, держава взяла на себе обов`язок з виплати щомісячного забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил та мобілізованим працівникам (зокрема, тим, що перебувають на військовій службі за контрактом).

Оскільки, закон не має зворотної дії в часі, обов`язок роботодавця щодо збереження за працівниками на час проходження військової служби середнього заробітку зберігався до дня набранням чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин».

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» не визначено особливостей застосування ч. 3 ст. 119 КЗпП, з дня набрання чинності Законом за працівниками, призваними (прийнятими) до дня набрання чинності Законом №2352 на військову службу, слід зберігати лише місце роботи (посаду).

Крім того, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 не містить норм, що вказані зміни у законодавстві стосуються осіб, які призвані на військову службу після набрання чинності таких змін.

Таким чином, слід дійти висновку, що норма закону ч. 3 ст. 119 КЗпП України у редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» поширюється на правовідносини, які виникли, як до набрання чинності нормою, так і після цього.

Відповідно до ч.3 ст.119 КЗпП в редакції Закону, який набув чинності 19 липня 2022 року, відповідачем за військовослужбовцем ОСОБА_2 зберігається робоче місце та посада, проте середній заробіток не нараховується та не виплачується з липня 2022 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 03жовтня 1997 р. № 4-зп зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (абзаци перший-другий пункту 4 мотивувальної частини) Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України(конституційності)Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»(справа про податки) від 05.04.2001№ 3-рп/2001).

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, видаючи Наказ № 1756 вк від 19 липня 2022 року про припинення збереження та виплати середнього заробітку із збереженням місця роботи і посади на весь період увільнення від роботи ОСОБА_1 , діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача є правомірними, та відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі про визнання незаконним та скасування наказу про припинення та виплату середньої заробітної плати, починаючи з 19.07.2022 року, та стягнення середнього заробітку за час проходження позивачем військової служби.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, та позовна заява залишена без задоволення, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.119 Кодексу законів про працю України, ст. 15,16 Цивільного кодексу України, ст.ст.2,4,5,12,13,76-82,133, 137,141,259,263,264,265,352,354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про визнання протиправним наказу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук