Справа № 473/2305/21
РІШЕННЯ

іменем України

"02" березня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судових засідань Кріпак Н.Г.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Боднарука В.В.,

представника відповідача адвоката Прутяна О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення компенсації моральної (немайнової) шкоди,

ВСТАНОВИВ:

в червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення компенсації моральної (немайнової) шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 21 жовтня 2018 року в м. Вознесенську Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та мотоцикла «Honda», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача ОСОБА_2 , згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2021 року.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальні збитки в вигляді витрат на лікування в розмірі 49 041 грн. 00 коп. Крім того, останній просив стягнути компенсацію моральної (немайнової) шкоди в розмірі 50 000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що він отримав тілесні ушкодженні, негативні емоції та переживання через фізичний біль, у зв`язку з чим порушився звичайний ритм його життя, оскільки суттєво погіршився його загальний стан здоров`я, він був змушений витрачати час на лікування.

Посилаючись на вказані обставини, необхідність поновлення порушеного права, позивач просив позов задовольнити.

19 липня 2021 року представником відповідача адвокатом Прутяном О.А. подано відзив на позов, згідно якого в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити з огляду на його необґрунтованість (надані позивачем письмові докази щодо витрат на лікування достовірно та об`єктивно не підтверджують необхідність таких витрат, відповідно до призначень лікарів).

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Боднарук В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Прутян О.А. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальних збитків не визнав з підстав вказаних у відзиві. Що стосується компенсації моральної шкоди, вважав розумним, виваженим та справедливим розміром відшкодування завданих позивачу страждань є 5 000 грн. 00 коп.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних у ній доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що 21 жовтня 2018 року в м. Вознесенську Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та мотоцикла «Honda», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження в виді: відкритого перелому правої стегнової кістки з раною в ділянці правого стегна, рани в ділянці правого коліна, садна в ділянці підборіддя, правої та лівої кисті, правої стопи, які по ознаці небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача ОСОБА_2 , згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2021 року (відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України) (а.с.6-7).

Вказаний вирок, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, розглядаючи справу в цивільному порядку, суд не вправі перевіряти обставини дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в справі про кримінальне правопорушення з`ясовуються обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до відповідальності.

Згідно виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №8331/871 позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ММР "Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з 24.10.2018 по 15.11.2018, був направлений Вознесенською ЦРЛ. Основний діагноз: відкритий (1Б) фрагментарний перелом правого стегна зі зміщенням, скальпована рана правого колінного суглоба. За час стаціонарного лікування були проведені операції: 25.10.2018 по стабілізації перелому правого стегна АЗФ», 01.11.2018 АЗФ демонтовано, БІОС перелому правого стегна інтрамедулярним стрижнем. Отримано лікування: анальгетики, антибіотики, фіз. терапія, проводилися перев`язки (а.с.111).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як володільця автомобіля марки «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не була застрахована.

Аналізуючи вимоги та заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Так, ст. 1166 ЦК України містить загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди, за змістом яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивної цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, за час перебування на лікуванні позивачем були понесені витрати, пов`язані з придбанням набору АЗФ для фіксації переломів стегнової кістки в сумі 8 730 грн. 00 коп., а також набору фіксаторів для БІОС перелому стегнової кістки в сумі 16 240 грн. 00 коп. (квитанція до прибуткового касового ордера № ТС2436 від 25.10.2018, договір №ТС2436 купівлі-продажу протезно-ортопедичних виробів від 25.10.2018, накладна №ТС2436 від 25.10.2018, акт прийому-передачі від 25.10.2018; квитанція до прибуткового касового ордера №ТС2446 від 01.11.2018, договір №ТС2446 купівлі-продажу протезно-ортопедичних виробів від 01.11.2018, накладна №ТС2446 від 01.11.2018, акт прийому-передачі від 01.11.2018). Крім того, позивачем були понесені витрати, пов`язані з його транспортуванням на санітарному транспорті з м. Вознесенська до КНП ММР "Міська лікарня швидкої медичної допомоги», в сумі 4 500 грн. 00 коп. Факт понесення позивачем обумовлених витрат підтверджується рахунком на оплату №434 від 24.10.2018, виданим ТОВ «МЕД-ПРЕСТИЖ», квитанцією №0.0..1 від 25.10.2018 щодо здійснення відповідного розрахунку. Необхідність такого транспортування вбачається з виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 за № 8331/871 (а.с.8-16).

Що стосується решти понесених позивачем витрат, суд виходить з наступного.

Так, на підтвердження своїх вимог позивачем були надані копія товарного чека №088239 від 31.10.2018, копія товарного чека №098440 від 31.10.2018, товарний чек №087898 від 25.10.2018, фіскальні чеки від 24.10.2018, 01.11.2018, 12.11.2018, 24.10.2018, 02.11.2018, 25.10.2018, 25.10.2018 (а.с. 17-18, 20,21, 34-36). Проте, в матеріалах справи відсутні медичні документи щодо призначення позивачу медичних препаратів, їх переліку з зазначенням дозування та тривалості курсу лікування, а також необхідності їх придбання за власний рахунок позивача. В зв`язку з чим обумовлені товарні, фіскальні чеки не можуть бути прийняті судом до уваги. З огляду на викладене та узагальнюючий характер («медикаменти») суд не приймає також товарні чеки ПП ОСОБА_3 від 22.10.2018, 22.10.2018, 23.10.2018, 23.10.2018, 23.10.2018, 24.10.2018, 24.10.2018, 18.11.2018, 21.10.2018 (а.с.25-33).

Інші надані позивачем товарні, фіскальні чеки стосуються засобів по догляду, які не є лікарськими засобами (копія товарного чека № 088240 від 31.10.2018, товарний чек № 087899 від 25.10.2018, фіскальний чек від 01.11.2018, фіскальний чек від 25.10.2018) (а.с.19, 22, 34, 36).

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає доведеним той факт, що позивач зазнав моральних страждань, що були обумовлені фізичним болем внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, зміною звичайного ритму життя.

Суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховує доведений в судовому засіданні характер, обсяг, тривалість страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

За встановлених обставин, позивач має право на розумне, виважене та справедливе відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення компенсації моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальні збитки в сумі 29 470 (двадцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят) грн. 00 коп., компенсацію моральної (немайнової) шкоди в сумі 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп., а всього - 69 470 (шістдесят дев`ять тисяч чотириста сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Лузан