Номер провадження: 22-ц/813/4900/23
Справа № 505/2677/19
Головуючий у першій інстанції Вергопуло А. К.
Доповідач Полікарпова О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Полікарпової О.М.,

суддів: Воронцової Л.П., Ігнатенко П.Я.,

дослідивши апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ

Оскаржуваним рішенням позовну заяву задоволено у повному обсязі.

02 лютого 2023 року Одеська митниця Держмитслужби, не погоджуючись із наведеним рішенням, через підсистему Електронний суд звернулась до суду із апеляційною скаргою, в які просила оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Окрім того скаржник заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що Одеська митниця не приймала участі у справі, а про існування оскаржуваного рішення, яким вирішено питання про її права, обов`язки та інтереси, дізналась під час розгляду справи №916/215/22 у Господарському суді Одеської області за позовом Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області до Державної митної служби України в особі Одеської митниці про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року апеляційну скаргу було залишено без руху, у зв`язку із несплатою судового збору та оскільки наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не були визнані апеляційним судом поважними.

02 березня 2023 року через підсистему Електроний суд скаржником було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору та поновлення строків на подання апеляційної скарги, у якій скаржник, як і у апеляційній скарзі зазначив, що про існування оскаржуваного рішення, яким вирішено питання про його права, обов`язки та інтереси, дізнався під час участі у господарській справі №916/215/22.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У пункті 1 частини другої статті 129 Конституції України зазначено, що однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина перша, пункт 1 частини другої, частина третя статті 354 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин, підтверджених належними доказами, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

Питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі "Трух проти України", заява № 50966/99).

ЄСПЛ вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року у справі "Воловік проти України", заява № 15123/03).

Також апеляційний суд зауважує, що з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії (постанова Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 620/5970/20 (адміністративне провадження № К/9901/40021/21).

Як зазначено в ухвалі апеляційного суду від 21 лютого 2023 року, Одеській митниці про існування оскаржуваного рішення стало відомо під час участі у справі №916/215/22, яка розглядалась судом господарської юрисдикції, оскільки підставою звернення із позовом у цій справі стало ухвалення Котовським міськрайонним судом Одеської області рішення від 09 січня 2020 року.

З ЄДРСР апеляційним судом встановлено, що Подільський відділ державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Державної митної служби України в особі Одеської митниці, в якому просив стягнути з останньої 215 268,53 грн. ще у січні 2022 року, направивши учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів, відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 164 ЦПК України. Господарським судом Одеської області було перевірено дотримання позивачем вимог наведеної статті та ухвалою 28 березня 2022 року у справі було відкрито провадження.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що принаймні з березня 2022 року Одеській митниці було відомо про ухвалення Котовським міськрайонним судом Одеської області рішення від 09 січня 2020 року. Вказаний висновок також підтверджує і наявна у ЄДРСР ухвала Господарського суду Одеської області від 27 квітня 2022 року про задоволення клопотання Одеської митниці про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, яка свідчить про те, що Одеській митниці було відомо про перебування у провадженні господарського суду справи за позовом Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), обґрунтування вимог такого позову, а також підстави такого позову.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, шо як у рішенні Господарського суду Одеської області від 27 червня 2022 року, так і у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 28 листопада 2022 року було зазначено про те, що що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.01.2020 року у справі № 505/2677/19, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 04.03.2021, та ухвалою Першої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 11 травня 2021, розірвано договір у формі акта державного виконавця про проведення електронних торгів від 14.09.2017 щодо придбання рухомого майна - автомобіля марки «Nissan» модель «Juke», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , проведених ДП «Сетам», що, в свою чергу, свідчить про те, що правова підстава набуття права на грошові кошти у Одеської митниці відпала, а тому виник спір про повернення їх на рахунок управління.

Про факт обізнаності Одеської митниці Держмитслужби із мотивами наведених судових рішень, а відтак, і з існуванням справи № 505/2677/19 та прийнятого у ній рішення свідчить також і те, що 14 жовтня 2022 року представник Одеської митниці Держмитслужби Пташинська А. О. надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року. Наведені обставини підтверджуються змістом мотивувальної частини ухвали Верховного Суду від 28 жовтня 2022 року у справі №760/4939/21, що розміщена у загальному доступні у ЄДРСР.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд не вважає вказану у апеляційній скарзі та у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги причину пропуску процесуального строку поважною.

Будь-яких інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник не наводить, тому апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

В зв`язку з тим, що відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, суд не дає оцінку тому, чи були усунуті скаржником інші недоліки апеляційної скарги.

Станом на день постановлення цієї ухвали будь-яких інших заяв чи клопотань на усунення недоліків апеляційної скарги від скаржника до суду не надходило, відповідно на даний час вимоги ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги не виконані.

Положеннями статей 357, 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 185, ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці Держмитслужби на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 січня 2020 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції Верховного Суду.

Судді Одеського апеляційного суду

О.М. Полікарпова Л.П. Воронцова П.Я. Ігнатенко