Справа № 274/3245/16-ц Провадження № 2-зз/274/2/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
УХВАЛА

02.03.23 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1
проскасування заходу забезпечення позову
у цивільній справі за позовомОСОБА_2
до1) ОСОБА_1 , 2) Бердичівської міської ради Житомирської області,
провизнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника звернулась з заявою, у якій просить скасувати захід забезпечення позову, а саме накладення арешту на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , та винести окрему ухвалу про відшкодування ОСОБА_2 на її користь 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Заява обґрунтована тим, що Житомирським апеляційним судом була розглянута апеляційна скарга на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.10.2022 р., яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Бердичівської міської ради Житомирської області, та прийнято рішення, яким встановлено, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимоги. Але під час судового розгляду було задоволено заяву представника ОСОБА_3 щодо накладення арешту на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , на підставі відповідної ухвали від 23.06.2016 р. На сьогоднішній день вказана ухвала перешкоджає ОСОБА_1 у реалізації права власності на належне їй майно, зазначене обмеження зараз не ґрунтується на нормах чинного законодавства та має бути скасовано з відшкодуванням понесених витрат на користь ОСОБА_1

ОСОБА_2 та Бердичівська міська рада Житомирської області своєї позиції щодо заяви не повідомили.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 звернулась з позовом, у якому просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме мано від 05.04.2004 р. серії НОМЕР_1 , видане Виконавчим комітетом Бердичівської міської ради Житомирської області на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвалою від 16.06.2016 р. відкрито провадження у справі (т. 1, а. с. 20).

Ухвалою від 23.06.2016 р. задоволено заяву представника ОСОБА_3 про забезпечення позову та накладено арешт на майно, а саме нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 23).

Ухвалою від 24.01.2019 р. залучено ОСОБА_2 до участі у справі як правонаступника ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2, а. с. 4).

Рішенням від 27.10.2022 р. у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (т. 3, а. с. 72 73).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 30.01.2023 р., яка набрала законної сили 30.01.2023 р., рішення від 27.10.2022 р. залишено без змін (т. 3, а. с. 157 159).

Відповідно до частини дев`ятої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову є підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Між тим, суд, ухвалюючи рішення від 27.10.2022 р., не зазначив у ньому про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 158 Цивільного процесуального кодексу України що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що вжитий ухвалою від 23.06.2016 р. захід забезпечення позову підлягає скасуванню.

Щодо вимоги у заяві про скасування заходу забезпечення позову винести окрему ухвалу про відшкодування ОСОБА_2 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, Суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 262 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Тобто постановлення судом окремої ухвали можливо виключно при вирішенні спору та у разі виявлення при цьому порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб.

Наразі Суд спір не вирішував, а вирішував питання про скасування заходу забезпечення позову.

Крім того, питання, з якого ОСОБА_1 просить постановити окрему ухвалу, не є таким, за наслідками розгляду якого суд може постановити окрему ухвалу.

Зважаючи на наведене, Суд відмовляє у задоволенні заяви в частині вимоги про винесення окремої ухвали про відшкодування ОСОБА_2 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 149, 158, 258 262 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про скасування заходу забезпечення позову задовольнити.

2. Скасувати вжитий ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.06.2016 р. захід забезпечення позову накладення арешту на майно, а саме на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

3. У задоволенні заяви в частині вимоги про винесення окремої ухвали про відшкодування ОСОБА_2 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Корбут