Справа № 583/1495/22
02 березня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Сидоренка Р.В.,
при секретарі Якубович В.В.,
представника позивача, адвоката Яценка Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в м. Охтирці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів та про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, третя особа Охтирський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) -
28.11.2022 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом прохаючи за наслідками розгляду справи стягнути із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 2025740 гривень 53 коп.
Вимоги мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 20.12.2013 у справі № 583/4516/13-ц з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь стягнуто аліменти у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, починаючи стягувати з 25.11.2013 (провадження № 2/583/1447/13). Відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду від 06.12.2013 шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , що зареєстрований 21.07.2012, розірвано. Її матеріальний стан з дати винесення рішення суду істотно погіршився: на даний час на підставі наказу № 0630-2л/тр від 30.06.2022 працює у ПрАТ «Сад» на посаді заступника головного бухгалтера, де отримує середню заробітну плату на місяць у розмірі 8020 грн., що підтверджується довідкою про доходи. Жодних соціальних виплат ані на себе, ані на дитину вона не отримувала і не отримує. Інших доходів не має. За вказаною адресою проживає удвох із сином, якого утримує під час військового стану, сплачує комунальні послуги, несе витрати по облаштуванню побуту.
Відповідач постійно працює, але неофіційно, де саме їй не відомо. За роботу ОСОБА_2 отримує доходи, є молодою працездатною особою, інших неповнолітніх дітей не має, проживає разом з мамою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебуває на пенсії.
За таких обставин, вважає за необхідне змінити розмір аліментів з раніше присуджених, та їх стягнення з відповідача у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття.
Кількість прострочених днів із 25.11.2013 по 15.09.2022 становить 3202 дні.
Розмір неустойки (пені) становить 2025740,53 грн., з яких нараховано разом 191498,14 грн., сплачено відповідачем 4351,34 грн., борг становить 187146,80 грн., що підтверджується розрахунком пені за період несплати аліментів та рухом грошових коштів ОСОБА_1 462708. ..0882 за 2014 рік.
Отже, заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача і позивач як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки відповідно до вимог ст. 196 СК України.
Позивач до суду не з`явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи. Її представник у судовому засіданні позов підтримав повністю із підстав викладених у ньому.
Від третьої особи надійшов лист із проханням проводити розгляд справи без участі їхнього представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений, як шляхом направлення неодноразових повісток про виклик за фактичним місцем проживання, так і у зв`язку із відсутністю реєстрації, через оголошення на офіційному сайті суду, належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 20.12.2013 у справі № 583/4516/13-ц з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, починаючи стягувати з 25.11.2013 (провадження № 2/583/1447/13).

Відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду від 06.12.2013 шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , що зареєстрований 21.07.2012, розірвано.

Позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 набули статусу внутрішньо переміщених осіб.

Позивач наразі на підставі наказу № 0630-2л/тр від 30.06.2022 працює у ПрАТ «Сад» на посаді заступника головного бухгалтера, де отримує середню заробітну плату на місяць у розмірі 8020 грн., що підтверджується довідкою про доходи.

17.01.2014 року за заявою позивача Охтирським міськрайонним відділом державної виконавчої служби на виконання вищезазначеного рішення суду було відкрито виконавче провадження ВП № 41527290 про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження свого майнового стану, проте за віком він є працездатною особою, не вживає ефективних заходів щодо належного виконання рішення суду щодо сплати аліментів, про що свідчить існування заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості, складеного Охтирським відділом ДВС в Охтирському районі Сумської області 15.09.2022 року, відповідач ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу за період із 25.11.2013 року по 15 вересня 2022 року включно на загальну суму 187146,80 грн.

Тому при прийнятті рішення по суті суд приймає наявний у матеріалах виконавчого провадження розрахунок заборгованості від 15.09.2022 р. як належний доказ стосовно неповноти та несвоєчасності сплати аліментів боржником ОСОБА_2 .

При вирішенні позову в частині збільшення розміру стягнення аліментів з підстав викладених у позові суд виходить із наступного.

Ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту ст. 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, як про це зазначає у поданій заяві позивач, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Із змісту позовної заяви встановлено, що єдиною підставою для задоволення позовних вимог та зміни розміру аліментів, позивач вказала зміну норми закону про розмір аліментів, прохаючи встановити розмір стягнення не менше, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку замість 30% та не прохаючи змінити частку із заробітку, що підлягає стягненню, визначену рішенням суду, яке наразі виконується.

Із наданого суду розрахунку заборгованості встановлено, що державний виконавець на виконання частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» починаючи із травня 2019 р. самостійно вираховує розмір стягуваних аліментів із урахуванням законодавчого збільшення мінімального відсотку прожиткового мінімуму, що підлягає стягненню на дитину відповідного віку.

З огляду на викладене вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення у цій частині суд також приймає до уваги правову позицію Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду згідно з Постановою від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення пені позивачкою здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно з яким пеня за період із 25.11.2013 року по 15 вересня 2022 року включно становить 2025740,53 грн., який стороною відповідача не спростовано.

З роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

При цьому, за аналогією із цивільним законодавством у даному випадку слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів неможливості своєчасної сплати аліментів за період з 25.11.2013 року по 15.09.2022 року включно та виникнення заборгованості зі сплати аліментів з незалежних від нього причин. Відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину в розмірі, визначеному судовим рішенням, яке, в силу положень ст. 18 ЦПК України, є обов`язковим для виконання, незалежно від того, чи було воно звернено до примусового виконання, а тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Положеннями ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За приписами ст. 195 СК України розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

За приписами ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно вимог ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Положеннями СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічних висновків викладений в постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 1412.2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

Правило ст. 196 СК України про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

На переконання суду позивач довела належними та допустимими доказами умисне ухилення відповідача від примусового виконання у повному обсязі рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення ОСОБА_2 аліментних зобов`язань в загальному розмірі значно перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, стягненню підлягає пеня в межах наявної заборгованості по аліментам станом на 15.09.2022 року в сумі 187146,80 грн., як про це і прохає позивач.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ціни позову ставка судового збору обмежується 5 розмірами прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 13420 грн.

Оскільки вимоги позивача задоволені на 9,24% і остання звільнена від його сплати при поданні до суду позову, то із відповідача на користь держави слід пропорційно стягнути 1240 грн. судового збору. У іншій частині витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст.ст. 180, 192, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 77-81, 133, 141, 263-265, 268, 282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) неустойку (пеню) у сумі 187146,80 грн. (сто вісімдесят сім тисяч сто сорок шість) гривень 80 копійок.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1240 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко