Справа № 127/2434/22
Провадження № 2/127/296/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про поділ спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в січні 2022 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ТОВ «Автокредит Плюс» про поділ спільного майна.

Позов мотивований тим, ОСОБА_1 починаючи з 26.12.2014 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 .

Від спільного шлюбу у сторін є малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що відповідач 25.09.2019 року підписав заяву про приєднання до публічного договору № APVI57874, відповідно до якої дав свою згоду на приєднання до Публічного договору про надання фінансового лізингу з ТОВ «Автокредит Плюс». За цим договором відповідач отримав в лізинг автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Строк лізингу 60 місяців, щомісячні платежі та порядок їх сплати визначаються відповідно до додатку № 2 до Договору фінансового лізингу. Автомобіль був отриманий у лізинг для сім`ї. Станом на 01.01.2022 року відповідно до графіку лізингових платежів всього було сплачено спільних сімейних коштів у сумі 415079,30 грн.

Позивач зазначає, що оскільки після укладення договору лізингу матеріальний стан сім`ї погіршився, відповідач виїздив у відрядження до зони АТО/ООС по роду служби, позивач для погашення ряду лізингових платежів була змушена укласти кредитні договори, а саме: 20.09.2019 року на суму 48420,00 грн. в АТ «Ідеа Банк», 11.09.2020 року на суму 40734 грн. в АТ «Ідеа Банк». Так як умови кредитування по вказаним договорам були важкі, для погашення цих кредитів та утримання сім`ї, позивач 21.01.2021 року уклав кредитний договір з АТ «ОТП Банк» на суму 140476 грн.

Також позивач зазначає, що 22.06.2019 року відповідач придбав мисливську гвинтівку Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_2 , вартістю 19909,25 грн.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила визнати спільним майном подружжя майнові права в розмірі 415079,30 грн. на автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ; визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу майна подружжя за кожним по частці майнових прав в розмірі 415079,30 грн. на автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки майнових прав на автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 207539,50 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки майна - мисливської гвинтівки Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_2 у розмірі 9954,50 грн.

Представник позивача просив справу слухати без його участі, позов підтримує.

Представник відповідача просив справу слухати без його участі. Також надав суду відзив на позов, який мотивовано тим, що як зазначає позивач боргові зобов`язання подружжя були виконані повністю під час шлюбу за вказаним договором, а тому не можуть бути предметом поділу та відповідно і визначення грошової компенсації не може бути. В цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Що стосується визначеного розміру грошової компенсації від вартості мисливської рушниці, то необхідно зазначити, що з таким розміром відповідач не погоджується, бо рушниця використовувалася під час полювання та у тирі, що призвело до значного зносу рушниці і зменшення її вартості.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що з моменту виплати усіх платежів передбачених договором лізингу до відповідача переходить право власності на автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . На виплату даних платежів станом на 01.01.2022 року всього було сплачено 415079,30 грн. спільних сімейних коштів. У подальшому позивач не приймав участі у виплаті даних платежів і тому вважає об`єктом спільної сумісної власності майнові права саме у розмірі 415079,30 грн. Щодо посилання представника відповідача, що вартість гвинтівки є меншою, оскільки вона активно використовувалася під час стрільби на полюванні та у тирі, то не надав ніяких доказів фізичного зносу гвинтівки.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «Автокредит Плюс» в судове засідання не з`явився, однак повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що між сторонами 26.12.2014 року був зареєстрований шлюб, відповідний актовий запис № 65, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 від 26.12.2014 року.

Від даного шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідний актовий запис № 928, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 .

Згідно даних ЄДРСР рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2022 року в справі № 127/35671/21 позов задоволено частково. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26.12.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 65. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.12.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позову відмовлено.

29.05.2019 року ОСОБА_2 підписано заяву про приєднання до публічного договору № APVI57874, відповідно до умов якого ТОВ «Автокредит Плюс» передано ОСОБА_2 у лізинг автомобіль згідно специфікації, викладеної в додатку № 1, строком на 60 місяців.

Відповідно специфікації та акту приймання-передачі, що є додатком № 1 до Договору фінансового лізингу від 29.05.2019 року, предметом договору є автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , вартість якого становить 350000.

20.09.2019 року між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Р51.12889.005722281 на суму 48420,00 грн.

11.09.2020 між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Р51.12889.005722281 на суму 40734,00 грн.

21.04.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № на суму 140476,00 грн.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Судом встановлено, що договір про надання фінансового лізингу відповідачем було укладено в інтересах сім`ї, протилежних доказів суду не надано.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на положення ст. 71 СК України.

Положеннями ст. 71 СК України визначено порядок поділу спільного майна подружжя.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

Підпунктом 11.2 публічного договору про надання фінансового лізингу, до якого приєднався відповідач підписуючи заяву від 29.05.2019 року, що також було зазначено позивачем, встановлено, що сторони дійшли згоди про те, що на протязі 10 робочих днів з дня закінчення строку лізингу передбаченого договором, при обов`язкових умовах сплати лізингоодержувачем в повному обсязі заборгованості, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування витрат, збитків лізингодавцю, та при обов`язковій відсутності відмови лізингодавця від договору (розірвання договору) відповідно до умов договору та чинного законодавства, лізингодавець зобов`язаний підписати акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Право власності на предмет лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодержувача в момент підписання уповноваженим представником сторін та скріплення печатками сторін акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності, але не раніше ніж через один рік, починаючи з дати підписання сторонами акту прийому-передачі.

З матеріалів справи не вбачається, що на даний час заборгованість по договору фінансового лізину, укладеного 29.05.2019 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Автокредит плюс», погашена, тому право власності на автомобіль зареєстровано за лізінгодавцем.

Таким чином, з викладеного вбачається, що сторони за договором фінансового лізину, який було укладено в інтересах сім`ї, набули право користування спірним автомобілем, право власності на дане майно виникне у майбутньому лише за умови внесення всіх платежів, передбачених договором.

Крім того ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази, що право власності на автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , сторонами набуто, це майно відповідно до положень ст. ст. 61, 69 СК України на даний час поділу не підлягає, а відповідно до нього не можуть застосовуватись положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, на що суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (статті 12, 81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За загальним правилом тягар доказування покладається на позивача.

Отже, зважаючи на те, що договір про надання фінансового лізингу відповідачем було укладено в інтересах сім`ї, права та обов`язки за договором виникли та існують для обох сторін у справі. Право на поділ спірного майна, в тому числі і шляхом присудження одному з подружжя грошової компенсації, виникне у сторін після виконання зобов`язань за договором та набуття одним із них права власності на спірний автомобіль.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки майна - мисливської гвинтівки Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_2 у розмірі 9954,50 грн., суд зазначає наступне.

22.06.2019 року відповідач придбав мисливську гвинтівку Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_6 вартістю 19909,25 грн., що підтверджується гарантійним талоном та квитанцією від 22.06.2019 року, які містяться в матеріалах справи.

Згідно довідки Сектору контролю за обігом зброї ГУНП у Вінницькій області від 31.08.2022 року № 1173/19/01-2022 ОСОБА_2 є власником мисливського нарізного карабіну Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_6 , дозвіл на право придбання мисливської нарізної зброї НОМЕР_7 , виданий ГУНП у Вінницькій області від 28.05.2019 року, дозвіл на носіння та зберігання вищевказаного мисливського нарізного карабіну № НОМЕР_8 , виданий ГУНП у Вінницькій області 26.06.2019 року терміном дії до 26.06.2022 року.

Отже, мисливська гвинтівка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу,оскільки така була придбана ОСОБА_2 у власність під час зареєстрованого із ОСОБА_1 шлюбу.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України).

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

У даному випадку сторона позивача просить компенсувати вартість 1/2 частки спірної мисливської гвинтівки, при цьому стороною відповідача не заперечувалося подальше залишення вказаного майна у власності відповідача.

Визначаючи розмір компенсації вартості спірної мисливської рушниці, суд виходить з наступного.

Як зазначалось вище, 22.06.2019 року відповідач придбав мисливську гвинтівку Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_6 вартістю 19909,25 грн., що підтверджується гарантійним талоном та квитанцією від 22.06.2019 року, які містяться в матеріалах справи.

У відзиві представник відповідача заперечує стосовно визначеного розміру грошової компенсації від вартості мисливської рушниці, зазначаючи, що вартість гвинтівки є меншою, оскільки вона активно використовувалася під час стрільби на полюванні та у тирі, то не надав ніяких доказів фізичного зносу гвинтівки, при цьому ніяких доказів фізичного зносу гвинтівки не надано.

Виходячи з наведеного вище, суд не приймає будь-які доводи сторони відповідача щодо наведення будь-якої іншої вартості мисливської рушниці Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_6, оскільки квитанцією від 22.06.2019 року про вартість гвинтівки, у даному випадку, має найвище доказове значення для справи.

Із наведеного слідує, що за з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути грошову компенсацію вартості частки мисливської гвинтівки у розмірі 9954,5 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2 у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 99,55 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 57, 60, 61, 65, 69-71 СК України, керуючись ст.ст. 10,12,27,77-81,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про поділ спільного майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки майна - мисливської гвинтівки Remington-783 калібру 308 win, серійний номер НОМЕР_6 у розмірі 9954 гривні 50 копійок.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 99 гривень 55 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», місцезнаходження: просп. Праці, 2Т, м. Дніпро, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34410930.

Суддя