Київський районний суд м. Полтави
Справа № 953/4681/22
Провадження №2/552/332/23
Р І ШЕ Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

10.02.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Іщенко Р.Р.,

учасники справи та їх представники:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Ключко Дмитро Євгенійович,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лантьєва Віра Валентинівна,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

В позовній заяві посилалась на те, що 07 жовтня 2013 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання.

Згідно п. 1 підпункту 1.1 договору ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , а взамін цього ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати її утриманням довічно, а у разі втрати здоров`я також довічним доглядом.

Згідно п. 2 підпункту 2.1 договору ОСОБА_2 зобов`язався повністю її утримувати, забезпечувати харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою, доглядати за внутрішнім та зовнішнім технічним станом відчужуваної за цим договором квартири АДРЕСА_1 , а також надати їй можливість безкоштовного довічного користування вище вказаною квартирою.

Згідно п. 2 підпункту 2.2 договору, ціна матеріального забезпечення (продуктів, одягу, догляду, необхідної допомоги) була встановлена сторонами в розмірі однієї мінімальної заробітної плати в місяць, встановленої чинним законодавством України.

В п. 6 підпункту 6.4 договору зазначено, що за ОСОБА_1 зберігається право довічного проживання в кв. АДРЕСА_1 .

Після укладення договору довічного утримання (догляду) 07 жовтня 2013 року ОСОБА_2 жодного разу не надав їй на утримання та на догляд грошову допомогу, не купував продукти харчування і одяг, фактично нічим їй не допомагав по господарству, не допоміг їй робити ремонт в квартирі, і вона сама вимушена була поклеїти шпалери. Відповідач не здійснював за нею догляд, не купував їй ліки, не готував їжу. Тобто ОСОБА_2 не надавав їй на догляд та матеріальне забезпечення щомісячно допомогу у розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Його мати ОСОБА_4 за весь час дії Договору двічі прала постільну білизну позивача та пилососила підлогу в квартирі. На цьому виконання умов договору довічного утримання з боку ОСОБА_2 закінчились. Коли позивач пред`явила ОСОБА_2 свої претензії щодо невиконання ним умов Договору довічного утримання (догляду), він відповів, що дуже зайнятий по роботі, втомлюється і не має часу виконувати умови договору довічного утримання, а для розірвання цього договору вона має звернутися до суду.

Тому позивач просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 07 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , повернути та визнати за ОСОБА_1 право власності на кв. АДРЕСА_1 .

Судові витрати просила стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2022 року дану справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави (а.с. 48).

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не надав.

Треті особи ОСОБА_3 та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лантьєва Віра Валентинівна письмових пояснень по справі також не надали.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання. Справу визнано малозначною та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.55).

Також ухвалою суду від 29 вересня 2022 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів. Витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України витяг з бази даних щодо перетину кордону України громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в період часу з 24 лютого 2022 року по день виконання ухвали (а.с. 58).

Крім того, ухвалою суду від 29 вересня 2022 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про повернення судового збору. Вирішено повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3671 грн. за подання позовної заяви та судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. за подання заяви про забезпечення доказів (а.с. 57).

Задоволено клопотання позивача про виклик та допит в судовому засіданні свідків .

Інші заяви та клопотання від учасників справи суду не надходили.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, уповноваживши адвоката Ключка Д.Є. представляти її інтереси в суді.

В день розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ключко Д.Є. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , які належним чином у встановленому ч. 11 ст. 128 ЦПК України порядку повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Про причини неявки не повідомили.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лантьєва В.В. в судове засідання також не з`явилась, звернувшись до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи через неможливість явки в судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Оскільки представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, відповідач ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились повторно незалежно від причин неявки, підстави для відкладення судового засідання відсутні.

Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належала позивачу:

1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації житлового фонду АТЗТ «Харківський завод залізобетонних конструкцій» 14 грудня 1995 року, за реєстраційним № 41 (а.с. 14),

1/2 частина на підставі договору дарування, посвідченого 14 лютого 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Беседою Т.Д., реєстровий № 201 (а.с. 15).

07 жовтня 2013 року ОСОБА_1 , що діє в договорі як відчужувач, та ОСОБА_2 , що діє як набувач, уклали договір довічного утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лантьєвою В.В.(а.с.9-10).

Згідно пункту 1.1. вказаного договору відчужувач передає у власність набувача належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , а набувач зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням довічно, а у разі втрати здоров`я також довічно доглядом.

Відповідно до п. 2.2. договору ОСОБА_2 приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язується повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати її харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою, доглядати за внутрішнім та зовнішнім технічним станом відчужуваної за цим договором квартири АДРЕСА_1 , а також надати можливість безкоштовного довічного користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Ціна матеріального забезпечення (продуктів, одягу, догляду, необхідної допомоги) встановлена сторонами в розмірі однієї мінімальної заробітної плати в місяць, встановленої чинним законодавством України.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

За цією ж адресою зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 17 серпня 2022 року, виданою Департаментом реєстрації Харківської міської ради (а.с. 17).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №107196 від 13 липня 2015 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 1 групи безстроково. Потребує постійної сторонньої допомоги та догляду (а.с. 19).

При цьому відповідач ОСОБА_2 догляду, забезпечення та утримання позивача не здійснює.

Свої основні життєві потреби, забезпечення харчуванням, лікуванням, тощо, позивач ОСОБА_1 вирішує самостійно.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_6 , яка суду повідомила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 раніше ОСОБА_2 час від часу допомагав позивачу. Він міг колись підвезти її чи на кладовище звозити. Міг допомогти передати показники лічильників. На даний час ОСОБА_2 ОСОБА_1 не допомагає взагалі. За продуктами та ліками ОСОБА_7 ходить сама або сусіди їй допомагають. Готує та прибирає житло вона також сама. ОСОБА_2 їй взагалі не допомагає;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що вона є сусідкою позивача. ОСОБА_1 багато хворіла, потребувала допомоги. Але ОСОБА_2 їй таку допомогу не надавав і не надає, догляду за нею не здійснював та не здійснює. Всі питання свого забезпечення та лікування ОСОБА_1 вирішує сама. Вона сама ходить до магазину, купляє ліки,

- інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13 жовтня 2022 року №91-29660/0/15-22, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів, з якої вбачається що ОСОБА_9 08 березня 2022 року перетнув Державний кордон України через пункт пропуску Мостирська, напрям - виїзд. На час надання цієї інформації 12:30 12 жовтня 2022 року іншої інформації немає (а.с. 71).

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 не утримує ОСОБА_1 , не забезпечує її харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою, не доглядає за внутрішнім та зовнішнім технічним станом квартири АДРЕСА_1 .

08 березня 2022 року ОСОБА_2 виїхав з України, залишивши позивача, хоча вона за станом здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги та догляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Згідно п. 3.1. оскаржуваного договору довічного утримання відчужувач має право:

вимагати повного і своєчасного надання утримання та догляду від набувача відповідно до пункту 2 цього договору;

вимагати розірвання договору та повернення переданого за ним нерухомого майна у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за договором. Договір може бути розірваний зі згоди сторін, а в разі невиконання його умов та відказу від добровільного розірвання однією з сторін - у судовому порядку.

Пунктом 7.1. вказаного договору передбачено, що цей договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків;

на вимогу набувача.

Тому, оскільки судом встановлено, що оскаржуваний договір довічного утримання набувачем ОСОБА_2 належним чином не виконується, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України на вимогу позивача він підлягає до розірвання.

При цьому суд звертає увагу, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України підставою для розірвання договору довічного утримання є невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини, тобто незалежно від причин.

У зв`язку з цим причини невиконання ОСОБА_2 договору довічного утримання не є обставиною, яка підлягає встановленню у справі.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовну вимогу про розірвання договору довічного утримання.

Правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) передбачені ст. 756 ЦК України, згідно частини першої якої у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

У зв`язку з цим за позивачем необхідно визнати право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що була предметом договору довічного утримання.

Тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач як особа з інвалідністю 1 групи звільнена від сплати судового збору.

Тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави. Оскільки судом задоволено одну позовну вимогу немайнового характеру (про розірвання договору), судовий збір за яку становить 992 грн. 40 коп., та одну позовну вимогу майнового характеру (про визнання права власності), судовий збір за яку становить 3671 грн. 71 коп. (що дорівнює одному відсотку ціни позову), з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4664 грн. 11 коп. пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 07 жовтня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лантьєвою Вірою Валентинівною, зареєстрований в реєстрі за №2623.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 4664 грн. 11 коп. (чотири тисячі шістсот шістдесят чотири гривні одинадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ,

третя особа - ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лантьєва Віра Валентинівна, адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлений 10 лютого 2023 року.

Головуючий О.А. Самсонова