Справа № 472/72/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2023 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Фігурської К.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представник заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Веселинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_19, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В заяві зазначила, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві від поранень, отриманих ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання в районі виконання завдань за призначенням в районі населеного пункту Красногорівка Донецької області, помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , смерть якого зареєстрована 13 січня 2023 року Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №17.

Крім того, відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (з подальшими змінами) та п. 2 Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 сім`ї загиблих військовослужбовців ЗСУ мають право на одноразову грошову допомогу.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої, відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Заявниця та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася дочка ОСОБА_5 . В зв`язку з тим, що заявниця та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, але шлюб між ними зареєстровано не було, реєстрацію народження доньки було проведено за правилами ст. 135 СК України.

Зважаючи на те, що заявниця не має можливості в позасудовому порядку довести факт свого проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2006 року по 02.01.2023 р. та факт родинних відносин між їх дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а встановлення цих фактів має для неї юридичне значення, ОСОБА_1 , як законний представник своєї малолітньої дитини, вимушена звернутися до суду за захистом її прав.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 31.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала заяву, просила її задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав дану заяву, просив її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви та підтвердила, що дійсно заявниця ОСОБА_1 була "цивільною" дружиною її покійного сина ОСОБА_4 , з яким проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. Крім того зазначила, що під час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_5 .

Представник заінтересованої особи Веселинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Латій В. не з`явилася до зали судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у відсутність представника заінтересованої особи.

Представник заінтересованої особиІНФОРМАЦІЯ_20 не з`явився до зали судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересовану особу, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Судом встановлено, що старший солдат ОСОБА_4 , гранатометник 1 десантно - штурмового взводу 2 десантно - штурмової роти 1 десантно - штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в лікарні ГВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ міста Київ, від поранення отриманих 16.12.2022 р. під час виконання бойового завдання в зоні виконання завдань за призначенням в районі населеного АДРЕСА_3, що підтверджується сповіщенням сім`ї № НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 від 03.01.2023 р.

Згідно довідки про причину смерті від 03 січня 2023 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 36 років від комбінованої мінно - вибухової травми з контузією головного мозку, опіки обличчя, дихальних шляхів та легень, перелом кісток лівої гомілки.

02 січня 2023 року в м. Київ, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер, про що Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 13 січня 2023 року складено відповідний актовий запис №17 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 374090 року (а.с.14).

За даними довідки №10127-02 від 06.01.2023 року, виданої адміністратором ЦНАП Веселинівської селищної ради ОСОБА_21, встановлено, що у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживали - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 01.01.2016 р. по теперішній час, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з 23.03.2001 р. по теперішній час, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 01.01.2016 р. по теперішній час, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 20.03.2009 р. по теперішній час, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з 23.10.1983 р. по теперішній час, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з 04.08.1984 р.н. по теперішній час.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_4 в графі батько зазначено: ОСОБА_8 , мати: ОСОБА_3 .

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №0 від 27.01.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 уклала шлюб 24 вересня 2004 року з ОСОБА_12 про що складено відповідний актовий запис №941. 28 лютого 2007 року шлюб було розірвано Центральним районним судом м. Миколаєва.

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо - переміщеної особи №4813- від 06 квітня 2022 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично стала проживати за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні факт того, що заявник ОСОБА_1 дійсно проживала однією сім`єю як чоловік та жінка з ОСОБА_4 , з 2006 року до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_15 , підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які засвідчили, що дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, взаємними права та обов`язками, за час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 , ОСОБА_6 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_16 , про що 22.06.2016 року складено відповідний актовий запис №59, в графі"мати" зазначено - ОСОБА_1 , в графі "батько" - ОСОБА_16 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за №9 від 13.01.2023 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , номер актового запису - 59, дата складання 22.06.2016 року, батько - ОСОБА_16 , мати - ОСОБА_1 , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно акту про встановлення фактичного проживання №1 від 18.01.2023 р. складеного старостою Ставківського старостинського округу Веселинівської територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області Крижановською Т. за участю фахівця з соціальної роботи ОСОБА_17 та медичної сестри ОСОБА_18 з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , власником житла якого є ОСОБА_3 фактично проживають внутрішньо переміщені особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_17 .

Крім того факт спільного проживання підтверджується фотографіями в складі всієї родини та проведення разом святкових днів та відпочинку, зроблені починаючи з 2006 року (а.с.18-24).

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Приписами ст. 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст.12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

З матеріалів справи, пояснень заявниці, заінтересованої особи та показань свідків вбачається, що дійсно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, в період з 2006 року і до дня смерті чоловіка, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_15 .

Встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_15 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу має для заявниці юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення у неї права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому суд задовольняє її заяву.

Що стосується факту встановлення батьківства.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (ст. 130 СК україни).

Таким чином, заява про встановлення факту батьківства може бути пред`явлена матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно роз`яснень, які надав Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (п. 1) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Крім цього, згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалося за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України (постанови Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 та від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15-ц).

Судом встановлено, що заявниця є матір`ю малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Оскільки заявниця не перебувала у зареєстрованому шлюбі під час народження дитини та не було спільної заяви батьків про визнання батьківства, а тому відомості про батька ОСОБА_6 були внесені органом реєстрації актів цивільного стану на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 загинув в м. Києві під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України.

З показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 вбачається, що ОСОБА_19 з 2006 по 02.01.2023 роки (включно) проживали з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права та обов`язки.

Вказані сімейні стосунки між ними були постійними та не переривалися до дня смерті ОСОБА_4 . Під час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_6 . Під час народження доньки ні ОСОБА_19 , ні ОСОБА_4 в інших стосунках чи шлюбах не перебували (що узгоджується з інформацією, наданою відділом ДРАЦС).

Після народження ОСОБА_6 , ОСОБА_4 визнавав та називав її рідною донькою, піклувався та дбав про неї, доглядав останню.

Також факт батьківства знайшло своє повне підтвердження в судовому засіданні копіями фотокарток зі спільним зображенням ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_13 (син від першого шлюбу), з яких вбачається, що ОСОБА_4 відвідував заявниці з новонародженою ОСОБА_5 в пологовому будинку, про що свідчить його фото на якому він зображений в пологовому будинку з дочкою на руках, та забирав їх з полового будинку.

Суд вважає пояснення учасників справи, зокрема близьких родичів ОСОБА_4 , а також досліджені в судовому засіданні докази достатніми для підтвердження факту батьківства ОСОБА_4 відносно

ОСОБА_20 врахуванням досліджених письмових доказів та пояснень свідків, суд вважає, що факт, який просить заявниця, підтверджений. Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для захисту прав її малолітньої доньки.

Підпунктом 2.13.1 п. 2.13. Правил внесення змін до до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (із змінами та доповненнями), встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є зокрема рішення суду про визнання батьківства (материнства), у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП - НОМЕР_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , РНОКПП - НОМЕР_7 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_15 , проживали однією сім`ю як подружжя без реєстрації шлюбу в період часу з 2006 року по 02.01.2023 року.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , РНОКПП - НОМЕР_7 , уродженця с. Олексіївка Веселинівського району Миколаївської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_15 в м. Київ, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Миколаїв Миколаївської області, та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складеного 22.06.2016 року Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом №59, зазначивши у графі "батько" ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , РНОКПП - НОМЕР_7 , уродженця с. Олексіївка Веселинівського району Миколаївської області, громадянин України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП. О. Чаричанський

Дата складання повного судового рішення 02.03.2023 року.