Ухвала

21 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 343/505/22

провадження № 61-11317ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області

від 28 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 жовтня

2022 року рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області

від 28 червня 2022 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покладено на орган опіки та піклування Долинської міської ради Івано-Франківської області обов`язок контролю стосовно виконання

ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків стосовно сина

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 листопада 2022 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року у вказаній справі, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року і залишити в силі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 червня 2022 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2022 року; касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: запропоновано заявнику надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій уточнити зміст касаційної скарги в частині посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) та вказати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Ухвала Верховного Суду від 29 листопада 2022 року отримана особисто заявником 14 грудня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 036.

Станом на день постановлення ухвали уточнена редакція касаційної скарги із уточненим її змістом у частині посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) заявником не надано.

Оскільки заявником не уточнено зміст касаційної скарги в частині посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу оскарження судових рішень та не вказано щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, Верховний Суд вважає за можливе дійти висновку про відсутність посилання у касаційній скарзі на підставу для оскарження судових рішень, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі

№ 459/3411/18.

Також, у касаційній скарзі як на підставу для оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу).

Наведене свідчить, що касаційна скарга подана з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи те, що заявником усунуто недоліки касаційної скарги, касаційна скарга містить посилання на підстави оскарження судового рішення, а саме, на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Долинського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 343/505/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська