ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/166/22 Номер провадження 22-ц/814/2150/23Головуючий у 1-й інстанції Харченко В.Ф. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.

розглянула в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2022 року, ухвалене суддею Харченко В.Ф., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на двох дітей.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача

В С Т А Н О В И Л А :

27.05.2022 ОСОБА_2 звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення з неї 37852,00 грн додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову вказує, що під час перебування у шлюбі у сторін народилися дочки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Шлюб сторін розірвано. Згідно наказу Семенівського районного суду Полтавської області від 07.07.2021 №547/581/21 стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дочок у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18.06.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Аліменти позивач сплачує належним чином.

Разом з тим, позивач несе додаткові витрати на дітей, що пов`язані з їхнім навчанням і лікуванням. 31.07.2019 позивач в інтересах дочки ОСОБА_3 уклав договір про надання освітніх послуг Національним юридичним університетом ім. Я.Мудрого. Загальна вартість освітньої послуги складає 40500,00 грн, яку позивач сплатив повністю 5-ми платежами. Також позивач сплатив 4704,00грн за проживання дочки у гуртожитку.

Крім того, 25.07.2021 позивач сплатив 24000,00 грн за лікування дочки ОСОБА_3 у стоматологічній клініці, та 6000,00 грн за лікування дочки ОСОБА_4 ..

Загальна сума витрат стосовно дочок складає 75704,00 грн, половину із яких, а саме 37852,00 грн, позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 .

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25375 грн, відмовивши у стягненні більшої суми 37852,00 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Додатковим рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4022,40 грн витрат на професійну правничу допомогу, відмовивши у стягненні відповідних витрат у більшому розмірі у сумі 6000 грн.

З вказаним рішенням суду не погодилась відповідачка ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповно встановлені обставини, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, прохає скасувати вищевказане рішення, ухвалити нове про вілмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що витрати на навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відносяться до додаткових витрат та не викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, як і витрати на проживання у гуртожитку.

Також суд безпідставно відніс до додаткових витрат лікування дочок у приватній стоматологічній клініці, оскільки така ж медична допомога могла бути надана державними закладами охорони здоров`я безкоштовно. Крім того, жодна із дочок не зазначена як особа, якій надавалось відповідне лікування і встановлення брекет-систем. Вважає, що пред`явлення вказаного позову, є засобом уникнути виплати значної суми заборгованості по сплаті аліментів, яка утворилась за позивачем ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що діти на даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Вказував, що витрати понесені ним по оплаті за навчання неповнолітньої доньки, а також її проживання під час навчання, пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дитини та отримання нею освіти, і в розумінні ст. 185 СК України є додатковими. Крім того, договір про надання освітніх послуг був укладений в період їх з відповідачкою шлюбу та погоджувався з нею. Витрати на лікування дітей у приватній стоматологічній клініці та встановлення брекет-систем також був погоджений з відповідачкою, оскільки доньки потребували лікування, а брекет-системи державними чи комунальними закладами здоров`я безкоштовно не встановлювалися.

Відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України розгляд справи проводиться апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в період з 10.08.2002 по 05.10.2020 сторони перебували у шлюбі. Під час перебування у шлюбі народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Семенівського районного суду Полтавської області від 07.07.2021 № 547/581/21 з позивача стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання обох дочок у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 18.06.2021 і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 5).

Згідно договору № МСД-9-2019-062 про надання освітніх послуг від 31.07.2019 Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого, як виконавець, зобов`язався надати освітню послугу для ОСОБА_3 , як одержувача, за замовленням ОСОБА_2 (позивача) у Полтавському юридичному коледжі вказаного університету строком навчання 3 роки за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста за спеціальністю 081 "Право". Загальна вартість освітньої послуги складає 40500,00 грн.

Позивачем за навчання дочки сплачено 6750,00 грн 28.08.2019, 6750,00 грн 10.02.2020, 6750,00 грн 31.08.2020, 6750,00 грн 03.04.2021 та 13500,00 грн 31.08.2021, що підтверджується відповідними квитанціями банків і не заперечується відповідачкою (а.с. 9-11). Всього позивач сплатив за навчання дочки 40500,00 грн.

При цьому судом встановлено, що останні 2 платежі здійснено відповідачем на користь навчального закладу у період, коли сторони вже не перебували у шлюбі.

За договором найму житлового приміщення № 100 від 28.08.2019 Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого, як наймодавець, надав ОСОБА_3 , як наймачеві і студентові, частину житлового приміщення у гуртожитку. Позивач не є стороною договору найму житлового приміщення, проте сплатив за проживання дочки ОСОБА_3 у гуртожитку 1960,00 грн 28.08.2019 і 2744,00 грн 17.06.2020 (а.с. 13). Всього сплачено за проживання 4704,00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, вказані платежі здійснено відповідачем у період, коли сторони перебували у шлюбі.

Позивач має щомісячний дохід у виді пенсії по інвалідності, яку отримує упродовж червня 2021 року квітня 2022 року розмірами від 10821,90 грн учервні 2021 року, та у сумі 19340,00 грн, починаючи із січня 2022 року (а.с.17).

Відповідачкою не надано відомостей про свої доходи.

Приватний підприємець, лікар ОСОБА_7 довідкою про доходи від 25.07.2021 № 2 вказав, що ОСОБА_4 розпочала 16.05.2021 лікування у стоматологічній клініці ФОП ОСОБА_7 і продовжує лікування. Кошти за курс лікування у сумі 6000,00 грн сплачені у повному обсязі 25.07.2021 (а.с. 14). До довідки додано фіскальний чек за встановлення ортодонтичної пластинки ОСОБА_4 . Сума 6000,00 грн. Платник не вказаний (а.с. 14).

Також приватний підприємець, лікар ОСОБА_7 довідкою про доходи від 25.07.2021 № 1 вказав, що ОСОБА_3 розпочала 10.05.2021 лікування у стоматологічній клініці ФОП ОСОБА_7 і продовжує лікування. Кошти за курс лікування у сумі 24500,00 грн сплачені у повному обсязі 25.07.2021 (а.с. 15). До довідки додано фіскальний чек за встановлення металевих брекетів та ритейнера ОСОБА_3 . Сума 24500,00 грн. Платник не вказаний (а.с. 14).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 половину витрат понесених позивачем на навчання дочки ОСОБА_3 та лікування дочок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у приватній стоматологічній клініці, суд першої інстанції виходив з того, що вказані витрати відносяться до додаткових та були понесені позивачем.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком враховуючи наступне.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Також, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у якій судом касаційної інстанції роз`яснено схожі правовідносини, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Дана стаття СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного стану сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

При цьому Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина (ст. 141 СК України). При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Як убачається з договору № МСД-9-2019-062 про надання освітніх послуг від 31.07.2019, Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого, як виконавець, зобов`язався надати освітню послугу для ОСОБА_3 , як одержувача, за замовленням ОСОБА_2 (позивача) у Полтавському юридичному коледжі вказаного університету строком навчання 3 роки за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста за спеціальністю 081 "Право". Загальна вартість освітньої послуги складає 40500,00 грн.

Даний договір був укладений позивачем в інтересах дочки ОСОБА_3 , в період перебування сторін у шлюбі. Таким чином, висновок суду що відповідачці було відомо про його укладення та вона погоджувалась з його умовами, в тому числі з обраним навчальним закладом та розміром оплати, є вірним.

Доказів того, що після розірвання шлюбу відповідачка наполягала на зміні навчального закладу та розірванні договору, остання не надала.

Встановивши, що позивачем особисто було проведено оплату за навчання дитини в розмір 6750,00 грн - 03.04.2021 та 13500,00 грн - 31.08.2021, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув частину понесених витрат в розмірі 10125,00 грн

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки коштів за оплату навчання ОСОБА_3 за період з 2019 по 2020 роки, а також за найм житла у гуртожитку, оскільки вказані витрати понесені у період перебування сторін у шлюбі та за рахунок спільної сумісної власності колишнього подружжя сторін відповідних грошових коштів.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог в частині стягнення на користь позивача з відповідачки половини суми, сплаченої ОСОБА_2 за лікування дітей у стоматологічній клініці ФОП ОСОБА_7 що складає 15250 грн., оскільки оплата лікування підтверджується відповідними чеками.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що позивач не вказаний платником за надані медичні послуги, тому не може ставити питання про стягнення половини оплачених коштів, оскільки доказів на спростування оплати позивачем проведеного лікування ОСОБА_1 не надала. Діти сторін є неповнолітніми, тому об`єктивно не могли бути оплачувати лікування самостійно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що встановлення брекет-систем могло бути проведено безкоштовно державними або комунальними закладами охорони здоров`я, не заслуговують на увагу, оскільки відповідних доказів на підтвердження надання безкоштовно вказаного виду лікування відповідачкою не надано.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду по суті вирішення спору, яким правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 07.09.2022 року, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : О.В.Чумак

Судді: С.Б. Бутенко

О.І.Обідіна