Справа № 489/3481/22
Провадження № 2/489/648/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 лютого 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Костюченко Г.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Універсальна Товарна Біржа «БОМІС», про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору №36/08/Н від 16.08.2001 року купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 16,6 кв.м., загальною площею 31,8 кв.м. яка складається з однієї житлової кімнати, зареєстрованого Універсальною Товарною Біржею «БОМІС» 16.08.2001 року, який був зареєстрований в ММБТІ 06.09.2001 р. за №17427, укладений між ОСОБА_5 , з одного боку, та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , який діяв від свого імені та від імені своєї неповнолітної доньки ОСОБА_3 , з іншого боку. Після смерті ОСОБА_5 вона є спадкоємицею майна за заповітом, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вказаний вище договір купівлі-продажу був укладений з порушенням вимог закону та не був посвідчений нотаріально. Крім того, просить визнати частки у праві спільної сумісної власності на вказану вище квартиру, у розмірі 1/3 частки за кожним співвласником ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Раніше квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.09.2000 р., згідно розпорядження №6986 від 14.09.2000 р. і зареєстрованого Миколаївським БТІ за реєстровим №17427 від 11.10.2000 р.

16 серпня 2001 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , який діяв від свого імені та від імені своєї неповнолітної доньки ОСОБА_3 , з одного боку та ОСОБА_5 , з іншого боку, наУніверсальній Товарній Біржі «БОМІС», укладено договір № 36/08/Н купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 16,6 кв.м., загальною площею 31,8 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати. Зазначений договір було зареєстровано в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 06.09.2001 р. за №17427.

Відповідно до п. 5 Договору купівлі - продажу нерухомого майна від 16.08.2001 р., квартира продана за 1700 грн. 00 коп., які продавці одержали від покупця до підписання цього договору і належить новому власнику ОСОБА_5 .

Договір купівлі-продажу квартири підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявив, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло.

На час укладання договору купівлі-продажу квартири, сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на теперішній час, визнання такого договору дійсним можливе лише у судовому порядку.

Позивач вказує на те, що після укладання договору купівлі-продажу квартири, сторонами були виконані всі умови договору.

Крім того, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 а померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом.

Згідно постанови приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області від 18 листопада 2022 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки з комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 09.02.2023 за вих. № 79, з матеріалів архівної справи КП «ММБТІ» станом на 28.12.2012 р., право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_5 в цілому на підставі договору купівлі-продажу №26/08-Н від 16.08.2001 р., укладеного на УТБ «Боміс», зареєстрованого в БТІ 06.09.2001 р.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 06.02.2023 р., право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відразу після укладання договору купівлі-продажу квартири між сторонами, покупцем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 2001 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Позивач, на теперішній час, не має можливості реалізувати свої права, оскільки договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено нотаріально.

Беручи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягає задоволенню.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем не надано жодних достатніх та допустимих доказів на підтвердження порушення прав щодо визнання права власності на спірну квартиру (зокрема, відмову у вчиненні реєстраційної дії, втрату оригіналу правовстановлюючого документу, тощо). Так само й не доведено що її право власності оспорюється або не визнається іншими особами.

Більш того, визнання біржового договору дійсним дає можливість позивачам зареєструвати відповідне право власності у встановленому законом порядку.

Стосовно позовної вимоги про визнання часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , у розмірі 1/3 частки за кожним співвласником: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Універсальна Товарна Біржа «БОМІС», про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір № 36/08/Н купівлі-продажу нерухомого майна від 16 серпня 2001 року, квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 16,6 кв.м., загальною площею 31,8 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати, укладеного на Універсальній Товарній Біржі «БОМІС», зареєстрованого в ММБТІ 06.09.2001 р. за №17427, між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , який діяв від свого імені та від імені своєї неповнолітної доньки ОСОБА_3 , з одного боку та ОСОБА_5 , з іншого боку.

В задоволенні позовних вимог про визнання часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , у розмірі 1/3 частки за кожним співвласником: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Універсальна Товарна біржа «БОМІС», , місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Карпенко, 46, готель «Турист», оф. 206.

Суддя Г.С. Костюченко

Повний текст судового рішення складено «22» лютого 2023 року.