Справа № 346/4550/22
Провадження № 2/346/300/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю: секретаря Тимошишин І.Л.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Нижньовербізьської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина за законом, що складається із 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

З метою оформлення спадщини позивач звернулась до приватного нотаріуса із відповідною заявою. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини, а також роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання такої заяви може бути вирішено судом.

Позивач стверджує, що встановлений строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, оскільки на час закінчення такого строку та впродовж визначеного шестимісячного строку знаходилася за межами України. Вона після одруження з громадянином Чеської Республіки постійно проживає із сім`єю у м. Баворово, Чеської Республіки, та через поширення коронавірусної хвороби не могла до закінчення шестимісячного строку в`їхати на територію України та подати заяву про прийняття спадщини, а коли приїхала у вересні 2021 року то строки, передбачені ст.1270 ЦК України, закінчилися. Тому позивач просить визначити їй чотири місяці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Романчич М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала, що після смерті батька позивача існували об`єктивні труднощі, які перешкоджали їй вчасно приїхати в Україну та звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Так, ОСОБА_2 є громадянкою іншої держави та на постійній основі проживає в Чеській Республіці, що зумовлює значну відстань між її місцем проживанням та місцезнаходженням спадкового майна. Крім того, на той час існувала епідемія гострої респіраторної хвороби «СОVID-19», в результаті чого було утруднене транспортне сполучення та можливість перетину кордону. Також звернула увагу, що позивач проживає в селі, де немає консульських органів, до яких вона б могла звернутися із відповідною заявою. Вказані обставини, зокрема тривале проживання за кордоном та значна відстань між місцем проживання спадкоємця та місцезнаходженням спадкового майна є поважними причинами пропуску встановленого законодавством строку для прийняття спадщини, що підтверджується висновками, які викладені в постановах Верховного Суду від 13.03.2020 року (справа №314/2550/17 ) та від 12.02.2021 року ( справа №758/19242/20 ).

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, 05.12.2022 року через систему «Електронний суд» подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити без участі представника вказаної ради (а.с. 47-48).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , запис № 37 від 03.03.1079 року, що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 15.05.2003 року (а.с. 6).

Згідно з даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 8 від 18.10.2022 року, ОСОБА_4 25.10.1997 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила прізвище « ОСОБА_7 » (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 шлюб між вказаними особами розірвано 01.04.2003 року, актовий запис № 78. Прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_7 » (а. с.7).

Судом також встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 27.09.2001 року, виданого Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження № 28/76 від 07.05.2001 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на праві спільної власності в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до даних свідоцтва про одруження, виданого Міською адміністрацією Страконіце (22), переклад якого на українську мову проведено нотаріальним перекладачем А. Петрівим, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцком П.П., ОСОБА_8 22.08.2003 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_10 . Прізвище нареченої після укладення шлюбу « ОСОБА_7 ». Згідно з приміткою, рішенням міської адміністрації Баворов, округ Страконіце № 424/607/05 від 19.06.2005 року, яке набрало юридичної сили 11.07.2005 року, вказаній у цьому свідоцтві дружині дозволено змінити прізвище на ОСОБА_11 ( а.с. 9-11 ).

Згідно з даними паспорта № НОМЕР_3 , виданого 10.07.2014 року міською владою міста Водняни, ідентифікаційний код: 795111/9924, переклад якого з англійської на українську мову проведено нотаріальним перекладачем В.Осадчуком, - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою Чеської Республіки ( а.с. 14 ).

Згідно з даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 24.04.2020 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мишин Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.5).

15.09.2021 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Маркелової І.М. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 32).

Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66430743, виданого вказаним нотаріусом 15.09.2021 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 41/2021 за номером у спадковому реєстрі 68304743, спадкодавець ОСОБА_3 (а.с.46).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного нотаріуса від 15.09.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_3 в зв`язку з тим, що нею в шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця не подано заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а також роз`яснено, що вона має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви (а.с. 13).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , знайома позивача, суду пояснила, що на момент смерті ОСОБА_3 його дочка ОСОБА_14 (позивач) перебувала за кордоном, в Чеській Республіці, де проживає. На похорон вона не приїжджала через пандемію коронавірусу, тому його поховання здійснювала його сусідка ОСОБА_15 .

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року в справі № 484/1626/20 (провадження № 61-18752св20) викладено позицію, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до положень ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначила, що вона у зв`язку із одруженням проживає за межами України, а саме в Чеській Республіці, та через поширення коронавірусної інфекції не змогла до закінчення шестимісячного строку в`їхати на територію України та подати заяву про прийняття спадщини.

Проте зазначені позивачем докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з введеними карантинними обмеженнями не є об`єктивними і переконливими доказами, оскільки охоплюють лише частину строку, встановленого на прийняття спадщини.

Так, спадщина відкрилась 10.04.2020 року, а останнім днем звернення до нотаріуса із заявою було 10.10.2020 року. Постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року в Україні було запроваджено карантин. Тобто позивач, обґрунтовуючи неможливість своєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини, фактично на увазі мала період часу починаючи з 10.04.2020 року до 31.08.2020 року. Після 31.08.2020 року (пом`якшення карантинних обмежень) до дати звернення із заявою про прийняття спадщини 15.09.2021 року, минуло 1 рік 15 днів. Жодних доказів щодо поважності причин зволікання зі зверненням до нотаріуса позивачем не надано.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08.06.2022 року в справі № 571/731/21.

Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2.1 вказаної глави спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку).

Пунктом 3.23 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Крім того, відповідно до ч.6 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України.

Згідно зі статтею 38 цього ж закону, на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину.

Отже, факт проживання позивача у Чеській Республіці сам по собі також не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача за межами України не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування, або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до посадової особи консульської установи України у Чеській Республіці на підставі статті 38 Закону України «Про нотаріат», а тому саме по собі проживання позивача за межами України (без доведення поважності інших причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини) не може вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Доказів неможливості з`явитись до консульської установи України або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач не надала.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які перешкоджали їй у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному ст. 1270 ЦК України, та які відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилання представника позивача на висновки Верховного Суду від 13.03.2020 року в справі №314/2550/17 та від 12.02.2021 року у справі №758/19242/20 не заслуговують на увагу, оскільки обставини в справах різні.

Тому в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

На підставі ст.ст. 1270, 1272 ЦК України та, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до Нижньовербізьської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , наявна також адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Відповідач: Нижньовербізька сільська рада Коломийського району Івано-Франківської області, 78218, с. Нижній Вербіж, вул. Довбуша, 1, Коломийського району Івано-Франківської області, .

Повний текст рішення складено 02 березня 2023 року.

Суддя Яремин М. П.