Провадження № 2-др/761/100/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Романишена І.П., дослідивши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Макаренко Анна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебувала вказана цивільна справа.

17.02.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7 500 грн.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи вбачає підстави для залишення вказаної заяви без розгляду за наступних обставин.

Згідно із ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Заочним рішенням суду від 18.11.2022 року позов було задоволено шляхом визнання виконавчого напису №79963 від 12.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, таким, що не підлягає виконанню. Також було вирішено питання стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 1362,00 грн.

Питання стосовно стягнення судових витрат на правничу допомогу судом не було вирішено, оскільки в матеріалах справи були відсутні докази відповідних витрат.

14.02.2023 року представник позивача засобами поштового зв`язку направив до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме: стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу з долученням відповідних доказів.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що представник просить суд у зв`язку з тим, що повний текст судового рішення було отримано представником 10.02.2023 року поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказана норма пов`язує можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини пропуску відповідного строку. Заявник повинен обґрунтувати поважність причини пропуску строку, в разі необхідності - з поданням відповідних доказів.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об`єктивних, тобто не залежних від особи, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що судове рішення у цивільній справі суд направив на електронну адресу позивача, яка була зазначена у позовній заяві, та доставлено до електронної скиньки 21.11.2022 року.

Згідно ч.6 ст.272 ЦПК, днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19 зазначив, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Так, суд приходить до висновку, що позивач належним чином був повідомлений про ухвалене судове рішення у справі та можливість подати відповідну заяву про ухвалення додаткового рішення у справі з відповідними доказами витрат на правничу допомогу, в той час як представник позивача вважає поважним пропуск строку, лише з тієї підстави, що повний текст судового рішення було отримано 10.02.2023.

Суд зауважує, що законом передбачено відлік строку п`яти днів на подання доказів, які підтверджують витрати на правничу допомогу, з дня ухвалення судового рішення, тобто, останнім днем для подання заяви представника позивача є 23.11.2022 року (включно).

У статті 127 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак, суд, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає заяву про поновлення строку, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу сторін у справі.

Зазначені представником причини пропуску строку не можуть бути визнанні судом безумовно поважними, оскільки не підтверджені доказами неможливості вчинення процесуальної дії у визначений законом строк. Крім того, з моменту отримання копії судового рішення на електронну адресу позивача минуло більше ніж два місяці.

Також необхідно наголосити увагу заявника на тому, що відповідно до ч.1, 3 ст. 8 ЦПК України, інформація щодо справи є відкритою. Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Інформація щодо суду, який розглядає справу, учасників справи та предмета позову, дати надходження позовної заяви (скарги) чи будь-якої іншої заяви або клопотання у справі, у тому числі особи, яка подала таку заяву, вжитих заходів забезпечення позову та (або) доказів, стадії розгляду справи, місця, дати і часу судового засідання, руху справи з одного суду до іншого є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Отже, представник позивача Торган В.Б., яка згідно Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" є суб`єктом надання професійної правничої допомоги, мала змогу слідкувати за станом розгляду цивільної справи, та дізнатися з ЄДРСР про ухвалене судове рішення у справі ще до моменту отримання копії судового рішення.

Судом встановлено, що представником позивача не було подано до суду окремої заяви про поновлення пропущеного процесуального строку із детальним зазначенням поважності причин його пропуску та наданням відповідних доказів, а тільки наведене посилання на отримання копії судового рішення 10.02.2023 р., що не є об`єктивною перешкодою для подання заяви про ухвалення судового рішення в розумні строки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави (рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року).

У відповідності до приписів статті 126 та абзацу третього частини восьмої статті 141 ЦПК України, у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У зв`язку із неподанням відповідних доказів протягом встановленого строку та відсутності поважних причин пропуску зазначеного процесуального строку, суд залишає заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 141, 270, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Залишити заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА