ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/1540/19 Номер провадження 22-ц/814/1279/23Головуючий у 1-й інстанції Гуменний З.І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді-доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Чугуївського районного суду Харківської області від 31 серпня 2021 року, ухвалене суддею Гуменним З.І., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця, в якому просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.05.2010 року, укладеним з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8 440,30 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов кредитного договору від 07.05.2010 року ПАТ КБ "ПриватБанк" відкрив ОСОБА_2 картковий рахунок і встановлений кредитний ліміт у розмірі 10 200,00 грн. Позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04.05.2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" направив претензію кредитора до Чугуївської державної нотаріальної контори і 08.06.2018 року отримав відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_1 АТ КБ "ПриватБанк" 03.03.2019 року направив до спадкоємця ОСОБА_1 лист-претензію про погашення заборгованості померлого позичальника, на яку відповідач не відповіла.

Рішенням Чугуївського районного суду Харківської області від 31 серпня 2021 року у задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.05.2010 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , у розмірі 8 440,30 грн. та судових витрат - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що банк дізнався про відкриття спадщини до 14.04.2017 року, коли до нотаріальної контори надійшла претензія, тому право вимоги у позивача виникло з 14.04.2017, однак позивач звернувся до суду лише 04.06.2019 року (згідно штампу на конверті, у якому направлений позов до суду), тобто з пропуском шестимісячного строку з часу, коли дізнався про відкриття спадщини, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Строк пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємиці повинен обчислюватися саме з 14.07.2017 року. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, які є присічними, преклюзивними, що позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі АТ Комерційний Банк «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем дотримано строки, передбачені ч.2 ст. 1281 ЦК України, а суд неправильно застосував норму матеріального права. Вказує, що встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може ріалізувати своє суб`єктивне право. Зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті, у передбачений законом строк, проінформувати спадкоємців про зобов`язння спадкодавця перед кредитором. Вказує, що вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів спадкодавця. Вказує, що пред`явлення своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса, не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. На виконання вимог ст. 1281 ЦК України банком 14.04.2017 року, тобто з дотриманням 6-ти місячного строку з моменту відкриття спадщини, була направлена претензія до нотконтори. Таким чином, банк виконав вимоги ч. 2 ст. 1281 ЦК України та своєчасно пред`явив свої вимоги до спадкоємців шляхом направлення вимоги нотаріусу. Також посилається на те, що 07.05.2010 року позичальник підписав довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду», в якій сторони визначили базову відсоткову ставку за користування кредитом 3% в місяць (36% на рік), розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафу при порушення строків платежів по грошовим зобов`язанням, тобто позичальник при укладенні кредитного договору був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі, щодо сплати відсотків та неустойки. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2019 року у справі №923/760/18, висновки суду першої інстанції у даній справі про те, що укладений між позивачем та позичальником договір не містить підписів позичальника під Умовами та правилами надання банківських послуг, є нікчемним і безпідставним, оскільки договір є договором приєднання і жодного підпису позичальника під публічно розміщеними Умовами та правилами закон не вимагає. Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постанові від 11.09.20198 року у справі №642/5533/15, постанові від 19.09.2019 року у справі №127/7543/17, постанові від 23.12.2019 року у справі №375/250/18. Також вказує, що у подальшому картка була перевипущена та позичальник отримав нові картки з продовженим строком дії, які активував, користувався, а також отримував кредитні кошти на них, що підтверджується випискою по руху коштів, з якої вбачається, що позичальник розраховувався кредитною карткою за покупки, поповнював картку у терміналах самообслуговування, часткового погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці та інше. Також вказує, що суд, встановивши, що банк надав позичальнику кредит, а він його не повернув, не має жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих позичальником грошових коштів у повному розмірі, який підтверджується випискою по картрахунку та розрахунком заборгованості. При цьому посилається на правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Сулу у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, щодо задоволення вимог позивача про стягнення фактично отриманих коштів позичальником. Згідно наданого розрахунку заборгованості позичальник має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 440,30 грн. Вказує, що відповідач у справі не спростувала належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору між банком та спадкоємцем. Також вказує, що у разі не згоди суду з розрахунком заборгованості, то він повинен надати свій розрахунок, що не було зроблено судом. При цьому, посилається а відповідні постанови Верховного Суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.10.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі (т.2 а.с. 59).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.10.2021 року дана справа призначена до апеляційного розгляду, без повідомлення учасників справи (т.2 а.с. 62).

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 22.10.2021 року До Харківського апеляційного суду, відповідач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (т.2 а.с. 69-72).

У додаткових поясненнях, які надійшли 01.11.20211 року до Харківського апеляційного суду, АТ КБ «Приват Банк» вказує, що після отримання позичальником ОСОБА_2 кредитної картки 17.05.2010 року, він її активував та протягом шести років активно користувався кредитними коштами, тричі звертався до банку та отримував з власної ініціативи перевипущені картки, якими продовжував користуватися. На час смерті ОСОБА_2 розмір неповернутих кредитних коштів складав 10 248,84 грн., що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості. Після смерті позичальника його дружина ОСОБА_1 здійснювала часткове погашення кредиту у розмірі 1800 грн. 10.12.2016 року банком було проведено сторнування нарахованих після смерті позичальника відсотків у розмірі 343,14 грн., тобто загальний розмір заборгованості складає 8 440,30 грн. 14.04.2017 року на виконання вимог ст. 1281 ЦК України вперше була направлена вимога до нотконтори, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, 04.05.2018 року банк повторно звернувся до нотконтори з вимогою та 08.06.2018 року отримав відповідь, що ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка (т.3 а.с. 73-76).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 05.08.2022 року дана справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (т.2 а.с. 80).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 року справа призначена до розгляду на 01.03.2023 року 0 10-00 год., з повідомленням учасників справи (т.2 а.с. 81).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 17.02.2023 року судової повістки про виклик до суду у цивільній справі на його офіційну електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.2 а.с. 83). 17.02.2023 року на сайті «Судова влада України» розміщено оголошення про виклик відповідача ОСОБА_1 для участі у даній справі (т.2 а.с. 85). Заяв та клопотань від них про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2022 розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» та підписав Заяву №б/н від 07.05.2010 року, на підставі якої отримав кредит у розмірі 10 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (т.1 а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , виданим 25.11.2016 року виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №110 (т.2 а.с. 46).

На час відкриття спадщини зобов`язання померлого ОСОБА_2 за кредитним договором від 13.03.2010 з повернення кредиту залишились невиконаними у розмірі 10 013,40 грн.

З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ "ПриватБанк" підготувало претензію кредитора, яку згідно реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів направив 04.05.2018 року до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківській області (т.1 а.с. 47-52).

З повідомлення Чугуївської нотаріальної контори Харківської області від 14.05.2018 року вбачається, що 14.04.2017 року до нотконтори надійшла претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» після померлого ОСОБА_2 , на підставі якої заведена спадкова справа за №250/2017 року. 22.05.2017 року із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого ОСОБА_1 , заява долучена до спадкової справи; свідоцтва про спадщину не видавалися (т.1 а.с. 53).

Згідно реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів, 03.03.2019 року банк направив лист - претензію від 16.01.2019 року спадкоємцю померлого ОСОБА_1 (т.1 а.с. 54-58), однак доказів отримання претензії суду не надано.

Таким чином, як встановлено судом першої інстанції, між сторонами виникли правовідносини щодо відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з наступного.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщини.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України, встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення зі спадкоємця ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яка існувала на час смерті спадкодавця (позичальника) ОСОБА_3 , перед кредитором АТ КБ «Приват Банк».

Згідно ст. 1281 ЦК України (редакції від 02.11.2016 року, чинній на дату смерті позичальника) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як правильно встановлено судом першої інстанції і це не заперечується сторонами спору, що 07.05.2010 року між ОСОБА_2 та банком укладено кредитний договір у розмірі 10 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

По справі вбачається, що згідно розрахунку заборгованості, на час смерті ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 07.05.2010 року рахувалася заборгованість станом на 23.11.2016 року у всього розмірі 10 248,84 грн. (т.1 а.с. 7-8), яка складалася із заборгованості за простроченим тілом кредиту та нарахованими відсотками.

По справі також вбачається, що згідно Анкети-заяви позичальник ОСОБА_2 її підписав, погодився з умовами кредитування, оформив картку з кредитним лімітом (т.1 а.с. 9), який у подальшому збільшувався неодноразово (т.1 а.с. 150), боржник отримав всього 4 картки для користування кредитними коштами (т.1 а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_2 відсотки банком на тіло кредиту не нараховувалися, як це вбачається із вказаного вище розрахунку заборгованості.

Крім цього, у період з грудня 2016 року по травень 2017 року, тобто після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було внесено на погашення заборгованості грошові кошти всього у розмірі 2 151,68 грн. (т.1 а.с. 143), що вказує на визнання нею заборгованості за цим кредитним договром. Таким чином, станом на 10.05.2017 року заборгованість за кредитом складає 8 440,30 грн., розмір якої залишився незмінними до подачі позову до суду.

З матеріалів спадкової справи, витребуваної судом як доказ, вбачається, що 14.04.2017 року до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла «Претензія кредитора у порядку ст. 1281 ЦК України» вих. №SAMDNWFC9 від 22.03.2017 року, в якій банк вказував про укладення між ним та позичальником ОСОБА_2 кредитного договору №б/н від 07.05.2010 року, просив повідомити, чи заводилася спадкова справа після померлого боржника ОСОБА_2 , просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 9 040,30 грн. (т.1 а.с. 93).

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що реєстратором Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області 14.04.2017 року здійснена реєстрація спадкової справи, в якій вказано: спадкодавець ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер спадкової справи у спадковому реєстрі 6053132, номер спадкової справи у нотаріуса 250/2017 (т.1 а.с. 92).

14.05.2018 року до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла «Претензія кредитора у порядку ст. 1281 ЦК України» вих. №SAMDNWFC9 від 05.04.2018 року, в якій банк вказував про укладення між ним та позичальником ОСОБА_2 кредитного договору №б/н від 07.05.2010 року, просив повідомити, чи заводилася спадкова справа після померлого боржника ОСОБА_2 , просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 8 440,30 грн. (т.1 а.с. 83).

22.05.2017 року до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , яка зареєстрована 22.05.2017 року по книзі обліку за №788, спадкова справа №250/2017 (т.1 а.с. 89).

З відповіді Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 14.05.2018 року за №1758/01-16 на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що отримана претензія ПАТ КБ «ПриватБанк», боржник ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована в журналі вхідних документів за №807/02-14. 14.04.2017 року до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк», яка була зареєстрована в журналі вхідних документів за №717/02-14 та по книзі обліку і реєстрації спадкових справ 14.04.2017 року за №561, на підставі якої заведена спадкова справа за №250/2017. 22.05.2017 року в термін, передбачений ст.1270 ЦК України (шість місяців), з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася дружина померлого ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка долучена до спадкової справи №250/2017. Чергова претензія ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців боржника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнята, зареєстрована по книзі обліку і реєстрації спадкових справ 14.05.2018 року за №661 та долучена до спадкової справи за №250/2017. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (т.1 а.с. 53).

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» як кредитор померлого позичальника спадкодавця ОСОБА_2 заявив про свої вимоги у порядку ч. 2 ст. 1281 ЦК України шляхом звернення 14.04.2017 року до нотаріальної контори, тобто, протягом шести місяців після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальника ОСОБА_2 , і як вбачається зі спадкової справи, саме за заявою кредитора АТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла до нотаріуса 14.04.2017 року за вх.№717/02-14, в нотаріальній конторі була заведена 14.04.2017 року спадкова справа №250/2017 після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за №283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, відмовляючи у позові з тих підстав, що кредитором спадкодавця у червні 2019 року пред`явлено даний позов до суду, чим пропущено строк шість місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини (до 14.04.2017 року), тобто позивачем пропущено строк, який є присічним, преклюзивним, що позбавляє кредитора права вимоги, то такий висновок є помилковим та не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

З вище вказаних підстав колегія суддів приходить до висновку про те, що позов є доведеним та підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк» при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (т.1 а.с. 1), при подачі апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплатив 2 881,00 грн. судового збору (т.2 а.с. 25), а всього 4 802,00 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376, ч.1 п.3,4, 381-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Чугуївського районного суду Харківської області від 31 серпня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позово Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 07.05.2010 року у розмірі 8 440,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 802,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 березня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов