Справа № 359/9089/21
Провадження № 2/359/255/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу:

за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області про визначення місця проживання дітей;

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області про визначення місця проживання дітей,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явлених позовів.

У вересні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 30 липня 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , від якого мають трьох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Останнім часом відповідач почав агресивно себе поводити стосовно неї, що негативно впливає на психологічний стан дітей. 12 лютого 2021 року відповідач побив ОСОБА_3 у присутності дітей. Позивач займається навчанням, вихованням дітей. На даний час сторони та їх діти проживають усі разом за однією адресою. Тому ОСОБА_3 просить суд визначити місце проживання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь понесені судові витрати.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом (а.с.57-61 т.1), яким просить визначити місце проживання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ним. Зазначив, що ОСОБА_3 вчиняє психологічне насильство відносно дітей, яке проявляється в спілкуванні з дітьми в агресивній формі з використанням нецензурної лексики. Також вона не бере участі у їх вихованні, та вчиняє йому перешкоди у спілкуванні з ними, перевозить дітей в інше місце без його дозволу. ОСОБА_1 , навпаки, займається вихованням дітей, сприяє їх фізичному та духовному розвитку, а відтак саме з ним належить визначити їх місце проживання.

2.Процесуальні дії у цивільній справі. Ставлення сторін до справи.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 вересня 2021 року (а.с.44-45 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєвій Л.В.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 8 жовтня 2021 року (а.с.51-53 т.1) було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 25 січня 2022 року (а.с.125-126 т.1) було проведено процедуру врегулювання спору за участю судді, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 14 лютого 2022 року (а.с.133-134 т.1) було припинено врегулювання спору за участю судді та поновлено провадження у цивільній справі; передано справу до канцелярії суду для визначення іншого судді Бориспільського міськрайонного суду в порядку ст. 33 ЦПК України.

Зі змісту протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 лютого 2022 року (а.с.136-138 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 22 лютого 2022 року (а.с.139 т.1) було прийнято справу до розгляду та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 травня 2022 року (а.с.159 т.1) було прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 1 липня 2022 року (а.с.187-188 т.1) було зобов`язано службу у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області надати висновок щодо розв`язання спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визначення місця проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 19 серпня 2022 року (а.с.209-210 т.1) було повторно зобов`язано службу у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області надати означений висновок щодо розв`язання спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2022 року (а.с.229 т.1) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_10 у судових засіданнях позов підтримував та просив задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Відповідач та його представник ОСОБА_2 просили відмовити у задоволенні первісного позову, та підтримували зустрічний позов.

Представник служби у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Корніяка Л.Г. у судових засіданнях підтримала доводи, викладені у висновку органу опіки та піклування. Зазначила, що діти не хочуть спілкуватись з батьком, вони були присутні під час сварок, що виникали між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

30 липня 2005 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВРАЦС Подільського РУЮ у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис за №579. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 30 липня 2005 року (а.с.41).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_6 син ОСОБА_9 . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 21 серпня 2008 року, серії НОМЕР_3 від 21 грудня 2009 року та серії НОМЕР_4 від 10 квітня 2017 року (а.с.39,40,42).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року (а.с.13-14) шлюб між сторонами розірвано.

З довідок про реєстрацію місця проживання особи (а.с.25-28,68) вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та сини сторін мають зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 .

Вироком Бориспільського міськрайонного суду від 13 квітня 2022 року (а.с.2-7 т.2) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 120 годин громадських робіт. Вказаним вироком була встановлена вина ОСОБА_1 у нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 9 лютого 2021 року у житловому будинку по АДРЕСА_1 у присутності свідків - дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються главою 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» СК України.

4. Норми права, якими керувався суд при вирішенні спору.

а) щодо визначення місця проживання малолітніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №288/39/20, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Проживання батьків за однією адресою не є підставою для відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини (дітей) разом з одним із них.

б) щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина.

Відповідно до ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №753/6498/15-ц у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц.

в) норми процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

5. Мотиви, якими керувався суд при вирішенні спору.

Встановлено, що після розірвання шлюбу сторони продовжують проживати у двоповерховому житловому будинку по АДРЕСА_1 . Діти сторін та їх матір ОСОБА_3 проживають в окремих кімнатах на другому поверсі вказаного будинку, тоді як ОСОБА_1 проживає окремо від них в іншій ізольованій кімнаті на першому поверсі. Зі змісту вироку Бориспільського міськрайонного суду від 13 квітня 2022 року (а.с.2-7 т.2), довідки дільничного офіцеру поліції СП Лубенського РВП ГУНП в Київській області від 30 червня 2021 року (а.с.22 т.1), висновків старшого дільничного офіцеру поліції Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області від 5 квітня 2021 року, 9 липня 2021 року (а.с.33,35 т.1), листів начальника Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області (а.с.34,36,38 т.1) вбачається, що між позивачем та ОСОБА_1 склались конфліктні відносини, що об`єктивно перешкоджають сторонам дійти згоди щодо визначення місця проживання малолітніх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Як вбачається з ч.1 ст.161 СК України, в такому випадку місце проживання малолітніх дітей підлягає визначенню в судовому порядку.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 суду показав, що він є старшим сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . У зв`язку з військовими діями, вони з братами тимчасово мешкають в Нідерландах, куди їх відвезла мама ОСОБА_3 . Вона завжди їх годує, допомагає з навчанням, піклується про них з братами. На тепер свідок ОСОБА_7 не спілкується з батьком, оскільки він морально знущався над ним та кричав на нього, вимагав не давати свідчення проти ОСОБА_1 в межах кримінальної справи. Він хотів би залишитись проживати з матір`ю.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що він є середнім сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Вже перед початком війни його батьки багато кофліктували, батько викликав поліцію, а він був присутнім, коли ОСОБА_1 побив матір. ОСОБА_3 піклується про нього, купляє речі, готує їсти. Батько телефонує йому, однак він не бере слухавку, оскільки не хоче з ним спілкуватись. Свідок ОСОБА_8 хотів би залишитись проживати з обома батьками.

Зі змісту висновку органу опіки та піклування, погодженого рішенням виконавчого комітету Пристоличної сільської ради Бориспільського району №161 від 15 вересня 2022 року (а.с.222-224 т.1), вбачається, що потреби дітей задовольняються їх матір`ю в повному обсязі. У хлопчиків з матір`ю доброзичливі та довірливі відносини. Між батьком та дітьми спостерігається певна дистанція. Батьківські вимоги викликають протест у дітей та вони відмовляються від запропонованої опіки з боку ОСОБА_1 щодо спільного проведення часу. Враховуючи особисту прихильність дітей до одного з батьків, факт домашнього насильства зі сторони батька за присутності дітей рекомендовано визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з їх матір`ю.

Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не подали докази на спростування обґрунтованості та достовірності висновку органу опіки та піклування.

Суд вважає, що з метою забезпечення найкращих інтересів малолітніх дітей, місце проживання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить визначити разом з їх матір`ю ОСОБА_3 , а не з батьком ОСОБА_1 . При цьому визначення місця проживання їх з матір`ю не впливатиме на взаємовідносини батька із синами, оскільки таке визначення місця проживання дітей, не позбавляє батька батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Встановлено, що на момент подачі позову до суду старший син сторін ОСОБА_7 був малолітнім. 27 липня 2022 року він досяг чотирнадцяти років, отже втратив статус малолітньої дитини. В судовому порядку можливе вирішення спору щодо місця проживання лише малолітньої дитини, а місце проживання неповнолітньої дитини визначається нею самою. Пред`явлення до суду батьками вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не передбачено нормами чинного законодавства.

З огляду на це суд висновує, що оскільки на момент ухвалення рішення у справі ОСОБА_7 досяг чотирнадцятирічного віку і має право самостійно обирати місце свого проживання, в задоволенні позовної вимоги про визначення його місця проживання слід відмовити і ОСОБА_3 , і ОСОБА_1 . Отже, первісний позов ОСОБА_3 належить задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 належить відмовити у повному обсязі.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.5 т.1). Пред`явлений нею позов задоволений. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 908 гривень 00 копійок.

ОСОБА_1 також сплатив судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією (а.с.62 т.1). Однак, у задоволенні зустрічного позову відмовлено, тому ці витрати залишаються за ним.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.3 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області про визначення місця проживання дітей задовольнити частково.

Визначити місце проживання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У задоволенні первісного позову в частині визначення місця проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області про визначення місця проживання дітей відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на оплату судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Повний текст рішення суду складений 27 лютого 2023 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта