Номер провадження: 22-ц/813/3875/23
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє Соловйов Віктор Вікторович , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини та зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення способу участі у вихованні дитини та зобов`язанні не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

В обґрунтування позову зазначив, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання ними шлюбу в травні 2018 року за їх взаємною згодою проживав два тижні з ним (батьком) і два тижні з відповідачкою (матір`ю).

Посилаючись на те, що після 10 травня 2020 року відповідачка відмовилася дотримуватися наведеної вище домовленості і чинить йому всілякі перешкоди в спілкуванні з сином, позивач просив суд визначити йому спосіб участі у вихованні дитини шляхом встановлення систематичних побачень із сином з першого по 15 число включно, щомісяця з ночівлею за місцем його (позивача) проживання та зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у спілкування з сином- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у його вихованні.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2022 року постановлено визначити способи участі батька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) у вихованні та спілкуванні із малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення спілкування:

щомісячно кожні перші та треті вихідні місяця з 14:00 години суботи до 17:00 години неділі, з можливістю залишення на ночівлю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання батька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП № НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) не перешкоджати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) у вихованні та спілкуванні із малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначений час, згідно із пунктом 2 рішення суду.

Зобов`язати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) повертати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП № НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після завершення часу спілкування з дитиною, згідно із пунктом 2 рішення суду.

Суд вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Соловйов Віктор Вікторович, просить рішення суду змінити в резолютивній частині, виклавши її у запропонованій редакції, яка полягає у визначенні способів участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні із малолітнім сином, ОСОБА_4 , після налагодження стосунків між батьками шляхом роботи з родиною фахівців центру соціальних служб Одеської міської ради, у спосіб встановлення спілкування: кожний перший четвер місяця з 18.00год до 20.00год; кожну третю неділю місяця з 16.00год до 20.00год; протягом перших трьох місяців спілкування в присутності матері, в подальшому без присутності матері, враховуючи бажання дитини за попередньою домовленістю між батьками.

В обґрунтування доводів скарги зазначено, що висновки суду не відповідають обставинам, які мають значення для справи, зроблені без врахування висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору та наведення мотивів щодо відступлення від цього висновку, який, на думку скаржника, найбільше відповідає інтересам дитини та враховує його думку і взаємовідносини, які склалися між хлопчиком та батьком. Вказали на те, що зібрані судом докази свідчать, що відповідачка правомірно перешкоджає позивачу в реалізації ним свого права на спілкування з сином та участь у його вихованні, оскільки таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини, що виключає посилання судом на частину третю статті 157 СК України як на підставу часткового задоволення позову у обраному судом варіанті.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справу неодноразово був повідомлений належним чином. Так, про розгляд справи 25.01.2023 року ОСОБА_3 повідомлений відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, про що свідчить відмітка у поштовому повідомленні про його відсутність за зареєстрованою адресою місця проживання (іншої адреси місцезнаходження чи проживання позивач суду не повідомив), а про розгляд справи 22.02.2023 року - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (частина 11 статті 128 ЦПК), (а. с. 163-166, 193-194).

Представник органу опіки та піклування (Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради) в судове засідання не з`явився, направив на адресу апеляційного суду письмові пояснення, у яких підтримав свій висновок від 01.06.2022 №01-05-3/108вх щодо розв`язання спору та не заперечував проти розгляду справи у його відсутність (а. с. 167-168).

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка до суду апеляційної інстанції сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідачки - адвоката Соловйова В.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд зробив висновок, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що відсутні достатні та достовірні докази того, що поведінка позивача буде негативно впливати на дитину, тому відповідачка не має права перешкоджати йому спілкуватися з сином. Встановлений спосіб спілкування батька та сина суд вважав таким, що відповідає інтересам дитини.

В процесі розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який було зареєстровано 28 серпня 2010 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 655. Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року, яке набрало законної сили, їх шлюб розірвано та після розірвання шлюбу сторони прийшли до згоди, що дитина буде проживати два тижні у позивача і два тижні у відповідачки. Цієї домовленості вони дотримувались до 10 травня 2020 року- дня виникнення конфлікту, у зв`язку з неповерненням батьком сина у визначений час.

Суперечка позивача та відповідачки з приводу участі батька у вихованні сина переросла у конфлікт, в результаті якого 05.06.2022року ОСОБА_5 звертався зі скаргами на неправомірні дії ОСОБА_1 та невідомого йому чоловіка до органів поліції з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень, висловлювання погроз, а також з приводу обмеження його спілкування із сином, а 01.07.2020року в Суворовський ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_1 , яка скаржилась на дії свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який 18.06.2020року біля магазину «Сільпо» погрожував їй фізичною розправою та ображав. З листа Суворовського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області від 08.07.2020року слідує, що фактів наявності кримінального або адміністративного правопорушення за зверненням ОСОБА_1 не встановлено (а. с. 55-60).

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси, ухваленим 02.06.2021року у справі №523/10666/20, яке набрало законної сили, було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 49-51).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991року (далі-Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Положеннями статей 141, 153 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до частини четвертої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Частинами п`ятою та шостою наведеної норми матеріального права визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання судом спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 01.06.2022 року за №01-05-3/108вх, орган опіки та піклування вважає доцільним після налагодження стосунків між дитиною та батьком шляхом роботи з родиною фахівців центру соціальних служб Одеської міської ради, визначити способи участі батька, ОСОБА_3 , у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення спілкування: кожний перший четвер місяця з 18.00год. до 20.00год, кожну третю неділю місяця з 16.00год. до 20.00год., без присутності матері, враховуючи бажання дитини, за попередньою домовленістю між батьками, протягом перших трьох місяців спілкування в присутності матері.

З огляду на зміст висновку, орган опіки та піклування зробив його на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання відповідача, які є задовільними для дитини (є окрема мебльована кімната, іграшки); складеної 13.08.2021 року головою ОСББ "Водолій" характеристики ОСОБА_3 , відповідно до якої останній за місцем проживання характеризується позитивно як комунікабельна, відповідальна людина, без шкідливих звичок, утримує сім`ю, займається вихованням свого сина; обстеження умов проживання хлопчика з матір`ю, якою створені належні умови для проживання малолітнього сина, його всебічного розвитку; заяв відповідачки та її пояснень про недосягнення батьками згоди щодо участі батька, який не проживає з дитиною, у вихованні, способах та тривалості спілкування з сином.

Серед іншого, висновок органу опіки та піклування містить посилання на бесіду із малолітнім ОСОБА_4 , який повідомив, що не бажає бачитись з батьком та взагалі відмовляється про нього розмовляти ( а. с.86-89).

У підтвердження своїх заперечень щодо участі позивача у вихованні сина ОСОБА_1 надала суду інформацію про те, що у липні 2020 року вона звернулася до Центру соціальних служб Одеської міської ради з повідомленням про те, що син ОСОБА_4 категорично відмовляється спілкуватися з батьком та відвідувати його, припускаючи, що з боку батька можливий психологічний тиск на дитину. Також повідомила про те, що її колишній чоловік погрожує їй та стверджує, що забере сина без врахування його думки та ніколи не віддасть. В результаті цього звернення ОСОБА_1 отримала направлення до Одеського обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї для вжиття відповідних заходів щодо надання необхідних послуг для розв`язання проблеми згідно з компетенцією.

Відповідно до інформації, наданої Обласним центром медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї 03.09.2020року за №308/19, до центру звернулась ОСОБА_1 зі скаргами на те, що її колишній чоловік ОСОБА_3 часто без узгодження з матір`ю забирає дитину, ОСОБА_4 , 2012 року народження, зі школи, замикає його в кімнаті, залякує його. Окрім того, він особисто ображав та залякував її та сина. Із заявницею була проведена бесіда, визначені її права та обов`язки, дані рекомендації. Дитина спрямована на консультацію і, при необхідності- для проведення реабілітаційних заходів, до дитячого психолога (а. с. 52, 53).

Психолог, к.п.н. ОСОБА_10 провела бесіду з хлопчиком та 11.09.2020 року письмово виклала консультацію психолога, згідно із якою про батька ОСОБА_4 відгукується достатньо негативно, характеризує його як "строгого, противного і бажаючого, щоб усі робили так як він хоче". Жити з батьком не бажає та боїться, що батько буде намагатися спілкуватися з ним без врахування його на це бажання. Боїться розлучення з матір`ю, тому у нього підвищується рівень ситуативної тривожності, внутрішнє напруження і відсутність довіри до навколишнього світу (а. с. 54).

Наведені вище обставини були враховані органом опіки та піклування при наданні висновку щодо розв`язання спору, який виник між сторонами.

Відповідно до вимог статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд може постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси .

Враховуючи, що ОСОБА_4 , якому на час перегляду справи в апеляційному порядку виповнилося 10 років, був вислуханий посадовими особами органу опіки та піклування, колегія суддів не вбачає підстав для того, щоб заслуховувати дитину в судовому засіданні та вважає, що бажання хлопчика має бути враховано при визначенні способів участі батька у його вихованні.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що орган опіки та піклування, а також суд при вирішенні даного спору недостатньо дослідили питання про обставини, які призвели до такого емоційного та психологічного стану дитини та не визначили, яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості кожної із сторін та особливості їх виховної поведінки вплинули і впливають на емоційний, психологічний стан, розвиток та відчуття благополуччя та які позначилися на його волевиявленні стосовно спілкування з позивачем.

Разом з тим, зазначені обставини на стадії перегляду справи в апеляційному порядку, зважаючи на предмет та підстави позову, що вирішений судом, не підлягають встановленню як такі, що не мають правового значення для вирішення спору щодо участі батька у вихованні дитини, однак емоційний та психологічний стан дитини на час вирішення судом спору підлягає врахуванню при визначенні способів такої участі та свідчить про те, що кожна із сторін має докласти необхідних зусиль для врегулювання своїх негативних емоцій та конфліктних ситуацій і максимально враховувати інтереси та бажання дитини для її гармонійного розвитку.

Для досягнення наведеної мети кожна із сторін має можливість звернутися до відповідних спеціалістів, в тому числі до психолога та отримати відповідні рекомендації щодо поліпшення психологічного стану дитини та дотримання необхідних правил та навиків спілкування з хлопчиком.

Враховуючи, що в найкращих інтересах дитини є спілкування з обома батьками та можливість підтримувати з тим із батьків, який проживає окремо, регулярні особисті та прямі контакти, а також зважаючи на те, що реалізувати своє право на це малолітня дитина самостійно, без підтримки та допомоги іншого з батьків, який проживає з дитиною, не може, однак в спірних правовідносинах ця допомога та підтримка з боку матері, так і з боку батька не встановлена, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що обставини, які б підтверджували, що спілкування ОСОБА_4 з батьком суперечить найкращим інтересам дитини чи перешкоджає нормальному розвиткові дитини, відсутні, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню з врахуванням висновків органу опіки та піклування щодо розв`язання спору та інтересів дитини.

При цьому колегія суддів, не дивлячись на відсутність у рішенні суду достатнього обґрунтування відступлення від наданих органом опіки та піклування письмових висновків щодо розв`язання спору, вважає правильними збільшення судом часу спілкування позивача із сином у визначені для цього дні, оскільки з врахуванням встановлених для побачень двох днів на місяць обмеження спілкування до двох та чотирьох годин у визначений для спілкування день (шести годин на місяць) є недоцільним та неефективним для реалізації прав батька і дитини на спілкування, виховання та піклування.

Необґрунтовано та без наведення будь-яких мотивів суд відступив від висновку органу опіки та піклування щодо необхідності врахування бажання дитини спілкуватися з батьком та щодо присутності матері на побаченнях хлопчика з батьком протягом перших трьох місяців, що, на думку колегії суддів, є необхідним, зважаючи на те, що стосунки між батьком і сином на час вирішення судом спору є напруженими, а дитина не налаштована на це спілкування з огляду на попередній досвід та висновки психолога і не зможе самостійно справитися з проблемою, вирішення якої є завданням батьків та потребує певного часу і відповідних зусиль з їх боку.

На думку колегії суддів, необхідність враховувати бажання дитини при визначенні способів її спілкування з батьками відповідає вимогам статті 153 СК України, відповідно до якої право на безперешкодне спілкування між собою мають не лише батьки, а й дитина, яка згідно з частиною першою статті 171 СК України має право на те, щоб бути вислуханою батьками з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Оскільки судом викладені вище обставини, висновки органу опіки та піклування і приписи сімейного законодавства не враховано, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає частковій зміні із визначенням, що встановлене судом спілкування батька та сина має відбуватися з врахуванням бажання дитини, а перші три місяці- у присутності матері.

При цьому апеляційний суд враховує, що визначений судом спосіб спілкування позивача із сином передбачає можливість залишення хлопчика на ночівлю за місцем проживання батька, реалізація якої залежатиме від того, наскільки дитина буде готовою спілкуватися з батьком без присутності матері та контакт з батьком досягне такої якості, яка дозволить це зробити без шкоди здоров`ю хлопчика та з врахуванням психологічного стану дитини.

В решті частині висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги в решті частині судового рішення не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи апеляційної скарги із посиланням на висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору, що спілкування позивача із сином має відбуватися після налагодження стосунків між дитиною та батьком шляхом роботи з дитиною фахівців центру соціальних служб, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки припинення спілкування дитини з батьком суперечить інтересам дитини, яка має право знати свого біологічного батька, відчувати його підтримку та піклування, спілкуватися з ним безперешкодно. В той же час, налагодження стосунків між дитиною та батьком є обов`язком останнього та матері, яка задля забезпечення якнайкращого розвитку дитини та його психологічного стану теж повинна вживати усіх можливих заходів для цього, в тому числі шляхом звернення за кваліфікованою допомогою до відповідних спеціалістів та фахівців.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що в решті частині рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його зміни відсутні.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в результаті часткової зміни апеляційним судом ухваленого судом першої інстанції рішення не відбулося збільшення чи зменшення розміру задоволених позовних вимог, колегія суддів вважає, що підстави для перерозподілу судових витрат та стягнення з позивача на користь відповідачки понесених нею витрат на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі 1 362 грн в будь-якій пропорції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375, 376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє Соловйов Віктор Вікторович , частково задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2022 року частково змінити і визначити, що встановлене судом спілкування батька та сина має відбуватися з врахуванням бажання дитини, а перші три місяці - у присутності матері.

В решті частині це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: О.В. Кутурланова

Н.В.Орловська

Повний текст постанови складено 01 березня 2023 року

Суддя Л. В. Пузанова