Провадження № 2/752/3406/23
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

20.02.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

у грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16.07.2016 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києва, актовий запис № 1530, а також після розірвання шлюбу залишити проживати дитину разом із позивачем.

В обґрунтування позову зазначено, що 16.07.2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києва, про що було зроблено актовий запис № 1530. В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що подружнє життя із відповідачем не склалось та дитина на даний час фактично проживає разом із нею. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство між сторонами не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо, у зв`язку із різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами. Спір щодо місця проживання дитини, їх утримання та поділу майна між позивачем та відповідачем відсутній. Збереження формально зареєстрованого шлюбу суперечить її інтересам, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутись із даним позовом до суду.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.01.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Позивач та відповідач після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертались. Відповідач відзив на позов до суду не подав.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.07.2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києва, про що було зроблено актовий запис № 1530.

В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Позивач вказує, що фактично син проживає разом із нею, та шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливе та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно із ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Аналогічна позиція викладена і в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що має місце припинення подружніх стосунків, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, а тому суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, в зв`язку з чим позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог про залишення після розірвання шлюбу проживати дитину разом із позивачем, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 160 СК України, місце проживання дитини визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, суд виходить із того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові у справі № 200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів наявності такого спору між сторонами, та стороною відповідача не надано суду докази на підтвердження наявності спору в частині залишення проживання дитини разом із позивачем.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу спільну дитину сторін залишити проживати разом із матір`ю - позивачем у справі, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 76-80, 81, 133, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.07.2016 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києва, актовий запис № 1530.

Після розірвання шлюбу залишити проживати малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с. Мощун Києво-Святошинського району Київської області, громадянкою України.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повні ім`я сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Мощун Києво-Святошинського району Київської області, громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий Н.П. Чередніченко