З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" лютого 2023 р. Справа № 608/1755/22
Провадження № 2/596/74/2023
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.
при секретарі судового засідання Рудніцькій О.П.
за участю: представника позивача адвоката Жекало І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом адвоката Жекало Ігоря Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Адвокат Жекало І.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 і просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 29 вересня 2021 року в розмірі 635 076,61 грн., з яких: 398 466,40 грн. основна сума боргу, 1 834,04 грн. 3% річних, 11 635,21 грн. інфляційні збитки, 223 140, 96 грн. неустойка (у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості від суми заборгованості) та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено договір позики № О290921-01, відповідно до умов якого він надав відповідачеві в борг 308 211 гривень 36 коп., що за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 26.75 грн.), на день укладання цього договору було еквівалентно 11 521,92 дол. США, остання зобов`язалась повернути борг до 29.09.2022 року в сумі, що еквівалентній до долара США на час повернення.
Відповідно до умов договору, позичальник отримав грошову суму в повному обсязі, факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою відповідача.
Однак відповідач від виконання взятих на себе зобов`язань умов договору ухиляється, не повернув позивачеві суму боргу, порушив взяті на себе зобов`язання.
Представник позивача адвокат Жекало І.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, що підтверджується що підтверджується оголошеннями на сайті Гусятинського районного суду Тернопільської області. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надходило.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № О290921-01, відповідно до умов п. 1 якого, позикодавець передає позичальникові, а позичальник приймає від позикодавця грошові кошти у сумі 308 211 гривень 36 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 26.75 грн.) на день укладання цього договору еквівалентно 11 521 доларів США 92 центи, в свою чергу, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та, згідно з визначеними цим договором умовами, сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, що передбачений цим договором, буде еквівалентно 11 521 доларів США 92 центи за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 12 місяців з моменту укладання цього договору, тобто до 22.09.2022 року.
На підтвердження отримання коштів відповідачем було надано особисту письмову розписку від 29 вересня 2021 року.
У пункті 5 договору позики сторонами був погоджений графік повернення позичальником грошових коштів, відповідно до якого позичальник зобов`язався сплачувати борг частинами, а саме, по 25 684,28 грн. . (еквівалент 960,16 дол. США) щомісячно, тобто до 22.09.2022 року включно.
Пунктом 16.3. договору позики сторони також погодили: у випадку невиконання позичальником умов цього договору, або договору застави, а також у разі втрати предмету забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, або погіршення його стану, або умов його використання, позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за цим договором та іншим договором, укладеним сторонами в забезпечення виконання зобов`язань позичальника.
У порушення умов договору позики від 29 вересня 2021 року, відповідач у визначений договором строк не повернув позивачеві суму боргу в повному обсязі, лише частково виконав боргове зобов`язання у розмірі 1920,32 дол. США.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно з нормами статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (частина четверта статті 545 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі, повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, що підтверджує як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2013 року у цивільній справі № 6-63цс13, та постанові Верховного Суду від 21.02.2019 року у цивільній справі №640/5098/14-ц.
Суд приймає до уваги, що предметом зазначеної боргової розписки та договору позики є грошові кошти, що визначені національною валютою - гривнею - із зазначенням еквіваленту в іноземній валюті - долар США, станом на день виконання боргового зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Отже, гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі, сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення такого платежу.
Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто, грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.
Отже, сума основного грошового зобов`язання, яка станом на дату складання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача, складає - 398 466,40 грн. (еквівалент 9 601,60 доларів США), (9601,60х41,50 (згідно з курсом AT КБ «ПРИВАТБАНК» станом на день підготовки позовної заяви 1 $ =41,50 ).
Також, пунктом 11 договору позики визначено: у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або чергової її частини за графіком) позичальником за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцеві неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Зазначений пункт договору узгоджується з ч. 2 ст. 625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 р. було внесено зміни до Цивільного кодексу України, вирішено: розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України. 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту:
«18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості), 3% річних та інфляційних збитків за розрахунком з 30.12.2021 р. (дата прострочення сплати чергової частини боргу, згідно графіку повернення позичальником грошових коштів) до 23.02.2022 р. (згідно з п.18 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України). Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням заявлених у позовній заяві вимог.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 350,77 грн..
Керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 525, 526, 527, 1046, 1048, 1050, 1052 Цивільного кодексу України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором позики від 29 вересня 2021 року в розмірі 635 076 (шістсот тридцять п`ять тисяч сімдесят шість) гривень 61 копійка, з яких:
- 398 466,40 грн. основна сума боргу;
- 1 834,04 грн. 3% річних;
- 11 635,21 грн. інфляційні збитки;
- 223 140, 96 грн. неустойка (у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості від суми заборгованості).
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 6 350 (шість тисяч триста п`ятдесят) гривень 77 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне заочне рішення складено 27 лютого 2023 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна