ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5718/22
провадження № 2/753/216/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем - Гаврилюк О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у загальному позовному провадженні в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів.

Позовна заява обґрунтована наступним. Позивач є рідною бабусею неповнолітньої дитини, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого дитина залишилась на утриманні позивача.

Позивач вказує, що відповідач, батько дитини, не цікавиться життям сина, матеріально його не забезпечує та не підтримує, а відтак просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.06.2022 відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 25.10.2022 розгляд справи призначено по суті в судове засідання.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. Позивач пояснила, що з часу звернення до суду з позовом Відповідач дав дві тисячі гривень, побув з сином 10-15 хв. Вживає алкоголь, здає речі в ломбард, викрав в сім`ї цінні речі, якими розпорядився на власний розсуд . Життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Коли онук народився, шанси на виживання були 50 на 50. Позивач з чоловіком боролись за життя онука, батько нічим не допомагав. Позивач просила придбати ліки, надавала кошти відповідачу, останній брав кошти та пропивав їх. Коли донька перебувала в лікарні після родів, відповідач не відвідував дружину. Після реанімації лежала в лікарні з онуком позивач, оскільки відповідач постійно пив. В онука психологічні проблеми, потрібне лікування, відповідач згоди на лікування не надає. Окрім того у дитини фізіологічні проблеми, потрібно лікування. Донька підготувала документи для позбавлення відповідача батьківських прав, змінила прізвище дитині. З часу смерті доньки до сьогоднішнього дня відповідач відвідував сина разів десять, не більше тридцяти хвилин у вечірній час коли дитині треба спати. Жодного разу відповідач не цікавився що потрібно дитині. ОСОБА_7 бачить своєю сім`єю бабуся та дідуся.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Відзив на позов не надано.

Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи без участі.

Допитаний судом свідок ОСОБА_3 пояснила наступне. Знайома з сім`єю позивача з 2012 року. З ОСОБА_13 лежали в одному пологовому будинку. ОСОБА_6 вживав алкогольні напої та наркотики, здавав речі в ломбард. За дитиною батько не дивився, не приймав участі в житті сина, не займався матеріальним забезпеченням. ОСОБА_7 повідомив мені під час прогулянки що сам телефонує до батька щоб з ним поспілкуватись. Свідок доводиться ОСОБА_7 хрещеною матір`ю, допомагає матеріально. ОСОБА_7 хоче бачитись з батьком, але відповідач не вживає заходів для зустрічі з сином. Дитиною займається бабуся з дідусем. У Міши проблеми медичного характеру з народження, а батько не надає згоди на лікування. Коли ОСОБА_13 померла, відповідач взагалі до дитини перестав з`являтися. ОСОБА_7 любить батька та хоче з ним спілкуватись.Дитина говорить що вона нікому не потрібна та хоче померти. Відповідач у позивача не цікавиться життям дитини. Відповідач постійно пив, вживав наркотики, лікувався від туберкульозу. Ініціатором зустрічей дитини з батьком була бабуся, відповідач самостійно дитині зустрічей не пропонував. У разі задоволення позову судом, позивач зможе відкоригувати психологічний стан, провести обстеження та лікування дитини. ОСОБА_13 хотіла позбавити відповідача батьківських прав, збирала документи.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача більше тридцяти років. Відомо, що ОСОБА_13 була дуже хворою та постійно сама гуляла з дитиною. Відповідача майже ніколи не бачила щоб приходив до дитини. Один раз відповідач в стані алкогольного сп`яніння подзвонив в двері квартири свідка, переплутавши з квартирою позивача. Відповідач ніколи не допомагав сину, ні матеріально, ні фізично. Бабуся завжди була ініціатором зустрічей онука з батьком. Відповідач не вітав сина зі святами, не цікавився його життям. Бабуся та дідусь допомагали з онуком, водили ОСОБА_7 на всі гуртки, купували все необхідне. Відомо, що бабуся з дідусем онуку надають все.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача більше тридцяти років, є друзями. ОСОБА_7 народився на ранньому терміні, потребував медичного лікування. Бабуся з дідусем допомагали його виходжувати. Батько відмічав день народження сина. Жодного разу не бачила як батько з сином проводить час. Вихованням, матеріальним забезпеченням дитини займається дідусь та бабуся. Відомо що відповідач вживав алкогольні напої, закладав речі в ломбард, виніс з дому все золото. ОСОБА_13 боялась відповідача, оскільки колишній чоловік був агресивним. Допомоги відповідач матеріальної на дитину не надавав. ОСОБА_7 говорив про те, що в нього залишилась бабуся з дідусем. Після смерті ОСОБА_13 дитина чекала на батька, але він не приходить та не вживає заходів для спілкування з сином.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а батьками в свідоцтві про народження вказані ОСОБА_13 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_13 , про що видано свідоцтво про смерть Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 21753.

Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач посилається на те, що є бабусею ОСОБА_7 , який перебуває на її повному утриманні. Сім`я проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.08.2022 встановлено, що родина проживає в трикімнатній квартирі з усіма побутовими та комунальними зручностями. Дитина забезпечена одягом, взуттям, предметами особистої гігієни, навчальним приладдям, має окреме місце для сну, організовано куточок для навчання. Наразі усі витрати щоо утримання дитини несе бабуся та дідусь.

ОСОБА_7 є учнем 4 класу спеціалізованої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 296 з поглибленим вивченням іноземної мови. За інформацією навчального закладу вихованням дитини займалась мати, ОСОБА_13 . Батько дитини, ОСОБА_6 навчанням сина не цікавився, в школу не приводив, зі школи не забирав.

Відповідно до довідки від 16.03.2018, виданій ОСОБА_13 Дарницьким ВДВС в м. Києві вбачається що з 01.09.2017 по 01.02.2018 аліменти відповідачем не сплачувались. За наданим суду розрахунком, станом на 31.12.2019 заборгованість по аліментам становить 63000 грн.

За наданими зверненнями та Висновками по результатам перевірки вбачається що між ОСОБА_13 та ОСОБА_6 виникали сварки, а постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17.07.2014 Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до медичних висновків у дитини загальний розлад розвитку з порушенням соціальної взаємодії, рекомендована індивідуальна форма навчання.

Як пояснила позивач в судовому засіданні звернення до суду з заявленим позовом є метою захисту онука в правовому полі та можливості його опікувати на законному рівні, оскільки відповідач життям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає.

Суд бере до уваги, що відповідач був достовірно обізнаний про смерть ОСОБА_13 , оскільки забрав сина на час її поховання та відповідно був обізнаний про тяжку життєву ситуацію дитини, викликану смертю її матері, однак не вжив заходів на забезпечення догляду за дитиною, яка після смерті матері була позбавлена будь-якого батьківського піклування, що викликало необхідність встановлення опіки над дитиною та призначення опікуном бабусі, яка є позивачем у справі.

Позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують винну поведінку відповідача щодо невиконання своїх батьківських обов`язків.

Судом враховано, що з 11.10.2021 (дня смерті матері дитини) і до 28.02.2023 відповідач свідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками. Однак у цей період після смерті своєї матері дитина як ніколи потребувала батьківської турботи, піклування, емоційної підтримки, яку відповідач їй так і не надав, ставлення до сина не змінив.

Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя, та відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідач фактично не виконував свої батьківські обов`язки у період, коли дитина лишилася матері, суд дійшов висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до частини третьої статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює піклувальника над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування розглянула документи, надані громадянкою ОСОБА_1 для вирішення питання щодо призначення її судом опікуном над неповнолітньою дитиною ЗОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 244 Сімейного кодексу України при призначенні піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

ОСОБА_1 перебуває у сімейних, родинних відносинах з дитиною. Беручи до уваги те, що особисті стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 склались доброзичливі, враховуючи бажання самої дитини та те, що ОСОБА_1 здатна виконувати обов`язки піклувальника, враховуючи задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 піклувальником ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу.

Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що усі обов`язки щодо утримання та виховання онука несе самостійно. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Пенсія позивача є досить маленькою та її не вистачає на утримання дитини.

З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позовні вимоги, якими стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дати подання позову до досягнення диною повноліття.

Разом з тим, виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні.

Відповідно до ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до ст. 80 ЦПК України не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача (законного представника, державного закладу) аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі (з кожного) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дати подання позову до досягнення диною повноліття.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Разом з тим, позивачем надано докази, що підтверджують ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, так як позивачем доведено, а відповідачем не спростовано в силу принципу змагальності сторін обґрунтованості позовних вимог, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2,4, 12,76,77,78,79,80,81,263,265, 280-289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно свого неповнолітнього сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.06.2022.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 938,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в розмірі 938,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28.02.2023

Суддя: Комаревцева Л.В.