23.02.2023 Єдиний унікальний номер 205/1926/22
Номер провадження: 2/205/508/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , про визнання батьківства.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він, ОСОБА_1 , познайомився із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою почали зустрічатися та між нами виникли інтимні стосунки.

Далі йому стало відомо, що ОСОБА_5 офіційно перебуває у зареєстрованому шлюбу із ОСОБА_2 (далі - Відповідач), але з чоловіком разом не проживає. Отже, дізнавшись про це, позивач розірвав з нею стосунки, та більше п`яти років з нею не бачився та не спілкувався. Але, приблизно на початку лютого 2021 року ОСОБА_4 повідомила йому, що за цей період вона встигла розірвати шлюб із колишнім чоловіком, відповідачем по даній справі, та те, що він цього шлюбу у неї є донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки почуття до ОСОБА_5 залишились дуже теплими, то вказані особи знову почали зустрічатися, а 27.03.2021 року в Новомосковському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) зареєстрували шлюб. Приблизно через тиждень після весілля дружина ОСОБА_5 повідомила, що батьком вказаної дитини є саме позивач по справі, але вона дуже боїться розповісти про це доньці, адже для неї це може стати сильним стресом, оскільки з дитинства дуже емоційно чутлива та лікарі (невролог та психіатр) радили їй взагалі уникати будь яких стресів, у зв`язку із чи мати дитини про такі обставини батьківства нікому не повідомляла.

Відтак, позивач звертається до суду та просить суд визнати його, ОСОБА_1 , батьком дитини ОСОБА_6 , та зобов`язати Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , шляхом виключення з актового запису про народження відомостей про батька ОСОБА_2 та внесення до актового запису нових відомостей із зазначенням батьком дитини ОСОБА_1 , змівши прізвище та по батькові дитини на ОСОБА_7 .

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, пояснення на позовну заяву не подали.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.09.2021 року вирішено провадження зупинити та призначити судову молекулярно генетичну експертизу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Півдеенно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , про визнання батьківства.

Ухвалою суду від 09.01.2023 року вирішено відновити провадження по цивільній справі за вищевказаним позовом через обставину проведення судової експертизи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , також, у підготовче судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від таких учасників справи до суду не надходило.

Суд зазначає з цього приводу, що однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В даному випадку, систематичне, на протязі декількох місяців, не прибуття такої сторони у жодне судове засідання, мають всі ознаки дій, які спрямовані на затягування розгляду справи по суті.

Оскільки стороні відповідача надавалась реальна можливість висловити у повному обсязі свої заперечення щодо пред`явленого до нього позову, та здійснити повну подачу всіх доказів на їх обґрунтування, і наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання вкотре не з`явився, суд, з метою уникнення надмірно тривалого судового розгляду судової справи, вважає за можливе завершити судовий розгляд шляхом ухвалення рішення за відсутності такого учасника справи.

Також, враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак така сторона у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подав, суд за згодою позивача, здійснює заочний розгляд справи, що повністю відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтвердженого, що 06.07.2013 року Виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 7.

Судом також встановлено, що під час перебування у шлюбі, ОСОБА_8 було народжено дитину, доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У свідоцтві про народження такої дитини серії НОМЕР_1 від 11.08.2016 року батьком дитини вказаний відповідач ОСОБА_2 .

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 06.05.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було розірвано.

Також судом встановлено, що 27.03.2011 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 81.

Відповідно до висновку експерта № 2228 від 05.12.2022 року за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи, встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої громадянкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вірогідність того, щоОСОБА_1 , дійсно є біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99, 99999 %.

Оскільки позивач вважає себе батьком вказаної дитини, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122та125цьогоКодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Суд вказує, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Суд вказує, що 19.03.2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «М. Т. проти України» («M.T. v. Ukraine», заява № 950/17) (далі також - Рішення), у якому звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (див. рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» («Kautzor v. Germany»,заява № 23338/09), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» («Ahrens v. Germany», заява № 45071/09, § 74)

За загальним правилом саме висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Як вбачається з вищевказаного висновку № 2228 від 05.12.2022 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 , відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складає величину не менш ніж 99, 9999 %. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , практично доведено.

Відповідач означений висновок не оспорював, та будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження матеріалами справи, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини про батька, підлягає задоволенню у їх повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 984 грн. 80 коп. (992 грн. 40 коп. + 992 грн. 40 коп.).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354, 430 ЦПК України, ст.ст.122, 124, 126, 127, 136 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , про визнання батьківства задовольнити в повному обсязі.

2. Виключити з актового запису про народження № 262 від 11.08.2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відомості про батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

3. Визнати громадянина України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що внести відповідні відомості до актового запису № 2627 про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро).

4. Стягнути зОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.