21.02.2023 Єдиний унікальний номер 205/8202/22
Провадження №2-о/205/30/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 року м.Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Галушки А.А.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем,

заінтересована особа: Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2022 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем.

Заявник зазначив, що він з 21.11.1965 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . В 1980 р. він вступив до житлово-будівельного кооперативу №278 і згідно ордера отримав трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67,7 м2, житловою 38,8 м2, куди вселився разом з дружиною. Їх єдиний син ОСОБА_5 до 1988 р. навчався на стаціонарному відділенні Хабаровського політехнічного інституту. 09.09.1988 р. він повернувся в м.Дніпро і оселився разом з ними в спірну квартиру, в якій зареєстрував своє місце проживання. Згодом він подарував сину вищевказану квартиру. Його місце проживання зареєстроване за іншою адресою: АДРЕСА_2 , де він фактично не проживає. Однак, невдовзі його син ОСОБА_5 став хворіти, у нього діагностували тяжкі хронічні захворювання внутрішніх органів. В зареєстрованому шлюбі син не перебував, своїх дітей не мав, тому він, його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 постійно проживали в квартирі АДРЕСА_1 однією сім`єю. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, який складався з його пенсії, пенсії дружини ОСОБА_6 , а також заробітної плати сина ОСОБА_5 , який працював двірником. Вони мали спільний побут, за спільні грошові кошти купували продукти харчування, одяг та ліки, допомагали і опікувались одне одним. ІНФОРМАЦІЯ_1 його син ОСОБА_5 помер, він поховав його з вищевказаної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина ОСОБА_4 , її смерть настала також в квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , єдиним спадкоємцем першої черги є він ОСОБА_3 . У встановлений законом термін спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 за однією адресою. Інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні і будь-який спір про право відсутній. У зв`язку з тим, що він своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_5 , він позбавлений можливості отримати в органі нотаріату свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки він, проживаючи зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю, не був зареєстрований з ним за однією адресою, тому він змушений звертатись з цією заявою до суду. Просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день відкриття спадщини.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2022 року заяву окремого провадження прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до розгляду в судове засідання. Цією ж ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. копію спадкової справи, відкритої після смерті сина заявника.

Заявник ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, за участю його представника адвоката Мартиненко Т.О.

Представник заявника адвокат Мартиненко Т.О. в судовому засіданні вимоги заявника ОСОБА_3 підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі з викладених у заяві підстав, надала аналогічні пояснення.

Заінтересована особа представник територіальної громади в особі Дніпровської міської ради Конарева С.К. в судовому засіданні у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що відсутність порушеного права та невідповідність обраного заявником способу його захисту, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судового рішення про відмову у задоволенні заяви. Крім того, заявником не надано доказів про наявність або відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_5 . В Дніпровській міській раді відсутні будь-які звернення заявника та не надано до суду належних доказів того, що ОСОБА_3 звертався до міської ради, і як наслідок, отримав відмову з роз`ясненнями щодо вирішення зазначеного спору. В матеріалах справи відсутні докази ведення спільного побуту та проживання.

В судових дебатах представник заінтересованої особи територіальної громади в особі Дніпровської міської ради Конарева С.К., зазначила, що зі змісту заяви вбачається спір про право, тому вона повинна розглядатися у позовному провадженні, в якому буде встановлено спадкову масу та коло спадкоємців померлого ОСОБА_5 . Крім того, посилалась на ч.1, 3 1227 ЦК України, згідно яких у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Просила при вирішенні даної справи просила взяти до уваги постанову Верховного Суду від 22.04.2020 р. №200/14136/17 пр. № 61-15965св19, в якій заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду. Зі змісту заяви вбачається спір про право бо заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем подана з метою отримання спадщини, на яку можуть мати права інші спадкоємці або територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, та спадщина в подальшому може бути визнана відумерлою. Просить у задоволенні заяви про встановлення факту постійногопроживання разом зі спадкоємцем відмовити.

Заінтересована особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна І.О. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_3 є її сусідом. Познайомились вони з його родиною в середині 80-х років. Він працював електриком, син ОСОБА_5 допомагав йому, вони спілкувались між собою. Жили всі разом він ОСОБА_3 , син ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , нікуди звідти не виїзджали. Син працював двірником у 4 поліклиниці, ще раніше працював охоронником. Син ОСОБА_5 хворів, чим точно не знає, але знає, що ОСОБА_4 казала, що у нього з печінкою проблеми, бо рекомендовано дієти. Їх син взагалі був дуже інтелігентною людиною. Коли син хворів, то заявник та дружина за ним доглядали, годували його. У них трьох був спільний бюджет, побут, господарство, мали одного сімейного лікаря. Помер першим син ОСОБА_5 . Батьки його поховали з квартири АДРЕСА_1 . Смерть єдиного сина вони дуже переживали. Через рік померла дружина ОСОБА_4 по цій же адресі, ховав її чоловік з цієї ж квартири. ОСОБА_3 ці всі обставини підкосили. Заявник увесь час проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Їй не відомо де зареєстрований заявник, але знає, що останній проживає постійно і по теперішній час за адресою: АДРЕСА_5 , ще їх родина має дачу, де не знає. Крім того, навпроти їх квартири проживає голова житлового кооперативу, який спілкувався із цією родиною.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_7 та додав, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , знає ОСОБА_3 більше 20 років та є його сусідом, а ОСОБА_3 працював електриком в кооперативі.

Вислухавши представника заявника, представника заінтересованої особи територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, допитавши свідка, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні фактичні та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого районним бюро ЗАГС м.Острова Псковської області 21.11.1964 р., актовий запис №218, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 - 21.11.1964 р. уклали в шлюб. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_10 , дружині ОСОБА_10 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого районним бюро ЗАГС м.Острова Псковської області 30.09.1965 р., актовий запис №271, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьки: ОСОБА_3 - батько, ОСОБА_4 мати (а.с.11).

Згідно довідки №18 від 25.11.2022 р. ЖБК №278, ОСОБА_3 в період з 1980 р. до 2014 р. був членом ЖБК -278 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.12).

Згідно довідки №241 від 18.09.1987 р. Хабаровського політехнічного інституту, ОСОБА_5 є студентом Хабаровського політехнічного інституту 5 курсу факультету гр. МЛ-32 (а.с.13).

Згідно договору дарування квартири, посвідченого 07.03.2015 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною І.О., дарувальник ОСОБА_3 безоплатно передав у власність квартиру, а обдарований ОСОБА_5 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14, 15, 16, 17-18).

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого 30.09.2022 р. Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1636, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років (а.с.19).

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 , виданого 30.09.2022 р. Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1207, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років (а.с.21, 22).

Згідно довідки №12 від 31.10.2022 р. ЖБК №278, довідки №14 від 09.12.2022 р. ЖБК №278, ОСОБА_3 без реєстрації проживав разом з сином ОСОБА_5 в кв. АДРЕСА_1 з березня 2015 р. по день смерті ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 по теперішній час. Разом з ним проживала без реєстрації дружина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23, 36).

Згідно акту обстеження квартири АДРЕСА_7 від 31.10.2022 р. ЖБК №278, складеного комісією, у складі сусідів: ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 та ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , обстежено квартиру АДРЕСА_1 та встановлено, що власник квартири ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований і проживав в квартирі АДРЕСА_1 . Разом з ним за вищевказаною адресою постійно з 28.03.2015 р. по день смерті ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали без реєстрації його батьки: батько ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 до теперішнього часу мешкає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.24).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право власності на спадщину) від 18.10.2022 р., винесеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О., ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з пропущенням ним строку для прийняття спадщини (а.с.25).

Згідно довідки №5939 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.11.2022 р., виданої відділом обліку проживання фізичних осіб ДАП та ДП ДМР, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_3 (а.с.26)

В судовому засіданні встановлено, що заявник є рідним батьком спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , внаслідок чого відкрилась спадщина на належне останньому за життя майно, що підтверджується копіями паспорту заявника та свідоцтва про його народження, копією свідоцтва про смерть, а також іншими матеріалами спадкової справи (а.с.50-56).

Судом також встановлено, що син заявника заповіту не складав, спадкового договору не укладав, а заявник є єдиним спадкоємцем померлого, що підтверджується копіями інформаційних довідок зі спадкового реєстру, іншими матеріалами спадкової справи (а.с.50-56).

За життя померлий син заявника був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , де разом із ним зареєстрованих живих осіб на момент смерті спадкодавця судом не встановлено. В свою чергу, заявник як на момент смерті сина, так і до сьогоднішнього часу фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Викладені обставини підтверджуються довідками про зареєстровані місця проживання заявника та його сина, копією паспорту заявника, а також матеріалами спадкової справи.

18.10.2022 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку із чим приватним нотаріусом в той же день заведено спадкову справу та у відповідь на заяву заявника від тієї ж дати винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 . Постанова нотаріуса мотивована тим, що заявником пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, і не має підстав вважати спадщину прийнятою заявником в порядку ст.1268 ч.3 ЦК України, оскільки заявник та померлий спадкодавець не були зареєстровані разом на день смерті спадкодавця. Викладені обставини підтверджуються копіями відповідних заяв заявника, а також копією постанови нотаріуса.

В той же час, зі змісту протоколу патолого-анатомічного дослідження КНП «Міська клінічна лікарня №4» №224 від 21.06.2021 р., а також пояснень допитаних в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , судом достеменно встановлено, що заявник ОСОБА_3 , через загострення низки хвороб сина ОСОБА_5 , в тому числі хронічного характеру, що зумовило суттєве погіршення стану його здоров`я, з березня 2015 року і до моменту смерті ОСОБА_5 за рішенням померлого та його родини переїхав фактично мешкати до сина за адресою АДРЕСА_3 , де заявник та його дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювали догляд за спадкодавцем, утримували його до моменту смерті, а після цього організували його поховання.

Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказ Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок).

Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений ст.315 ч.1 ЦПК України. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом норм ст.ст.1216, 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно положень ст.1220, 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 ЦК України). Аналогічні положення щодо прийняття спадщини внаслідок постійного проживання зі спадкодавцем передбачені підпунктом 3.21 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку.

Відповідно до ст.ст.1269, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Положеннями ст.67 Закону України «Про нотаріат» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Нормою ст.68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Аналогічні положення містить п.4.1 глави 10 розділу ІІ Порядку.

Підпунктом 3.22 п.3 глави 10 розділу II Порядку передбачено, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст.ст.2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За змістом ст.ст.76, 89, 95, 294 ЦПК України при розгляду судом цивільної справи доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення, ґрунтуючи своє рішення на наступному.

Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №320/948/18, Верховного Суду у постановах від 17 листопада 2021 року по справі №759/3119/16-ц, від 26 листопада 2021 року по справі №263/877/21, від 08 грудня 2021 року по справі №543/271/20, 23 грудня 2021 року по справі №554/1618/21, від 24 грудня 2021 року по справі №935/1386/20, від 26 січня 2022 року по справі №568/310/21, від 26 січня 2022 року по справі №282/976/20, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 року по справі №521/19930/19.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. До таких висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 12 листопада 2020 року по справі №750/12880/19.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Аналогічні правові висновки містять у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року по справі №484/747/17, від 01 липня 2020 року по справі №222/1109/17, від 21 жовтня 2020 року по справі №643/16216/17, від 10 листопада 2021 року по справі №759/19779/18, від 07 червня 2022 року по справі №175/4514/20.

Стосовно обставин правовідносин учасників даної цивільної справи, то судом за наслідками розгляду справи по суті на підставі аналізу змісту наявних у справі доказів, а також пояснень допитаних свідків в контексті приведених вище положень законодавства, правових висновків та усталеної судової практики підтверджено дійсність викладених заявником в обґрунтування його вимог за заявою фактичних обставин, необхідних для задоволення такої заяви окремого провадження. Зокрема, в судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини, що заявник є батьком та єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_5 , який хоча і був зареєстрований за іншою, ніж померлий адресою, однак з березня 2015 року без зміни реєстрації свого місця проживання внаслідок значного погіршення стану здоров`я сина фактично мешкав разом із ним до моменту його смерті, оскільки потребував постійного догляду та проживає за адресою свого сина і до теперішнього часу. За таких обставин, враховуючи, що встановлення заявленого юридичного факту необхідно заявнику для подальшого підтвердження прийняття спадщини, а отже належного оформлення своїх спадкових прав, а саме для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, приймаючи до уваги, що встановлення цього юридичного факту не пов`язано із подальшим вирішенням спору про право, оскільки заявник є єдиним спадкоємцем, враховуючи відсутність у заявника можливості встановити даний юридичний факт в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви окремого провадження, а отже і про можливість її задоволення.

При цьому, відкидаючи положення пп.3.22 п.3 глави 10 розділу II Порядку як підставу для відмови у задоволенні заяви, суд крім наведених вище правових позицій суду касаційної інстанції виходив також з того, що визначені вказаними положеннями Порядку документи є вичерпним переліком доказів, на підставі яких здійснюється встановлення факту прийняття спадкоємцем спадщини в порядку ст.1268 ч.3 ЦК України, лише для нотаріуса, а не для суду, оскільки суд при розгляді та вирішенні справ використовує ширше коло джерел та засобів доказування, що вбачається зі змісту ст.ст.76, 89 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необгрунтованість заяви представника зацікавленої особи територіальної громади в особі Дніпровської міської ради Конаревої С.К., яка вважала в судових дебатах, що існує спір про право та просить залишити заяву ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем без розгляду.

Крім того, така заява була надана не до розгляду справи по суті, а в судових дебатах.

У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст. 29, 1216, 1217, 1220, 1258, 1261, 1268, 1269, 1297 ЦК України, ст.ст. 67, 68 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», пп.3.21, 3.22 п.3, пп.4.1 п.4 глави 10 розділу II Порядку, ст.ст.2, 4, 7, 19, 23,76-81, 89, 95, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , , який помер який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини після смерті вказаного спадкодавця.

У задоволенні заяви представника зацікавленої особи територіальної громади в особі Дніпровської міської ради Конаревої С.К. про залишення заяви ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем без розгляду - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.М.Курбанова