Провадження № 6/752/155/23
У Х В А Л А

15.02.2023 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Ракоїд Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

09.01.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу, яким присуджено до стягнення з нього аліменти на утримання дитини, таким, що не підлягає виконанню.

Свою заяву боржник обґрунтовує тим, що з 08 червня 2019 року вони з ОСОБА_1 перебували у шлюбі, від якого у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігів від 11 березня 2021 р. шлюб між ними було розірвано.

20 липня 2020 р. Голосіївським районним судом м.Києва було видано судовий наказ, яким присуджено до стягнення з нього аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) боржника щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 липня 2020 року.

Заявник зазначає, що судовий наказ було видано помилково, оскільки підстави для стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 відсутні, так як малолітній син з 14.10.2020 р. проживає з ним та повністю перебуває на його утриманні. ОСОБА_1 з ними не проживає, аліменти, які отримувала на утримання дитини, використовувала на власний розсуд, жодних витрат на утримання дитини не несла.

Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити. ОСОБА_2 зазначив, що викладені в заяві про видачу судового наказу обставини не відповідають дійсності; підстави для стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 відсутні.

Стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду заяви повідомлена належним чином.

Вислухавши заявника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, з 08 червня 2019 року сторони перебували у шлюбі, від якого у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігів від 11 березня 2021 р. шлюб між ними було розірвано.

Судом встановлено, що 20 липня 2020 р. Голосіївським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) боржника щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 липня 2020 року. Присуджено до стягнення з боржника в дохід держави судовий збір.

03.11.2020 р. за заявою стягувача Голосіївським РВ ДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м.Київ) відкрито виконавче провадження №63469662 - з примусового виконання судового наказу від 20.07.2020 р.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах внормовані Розділом VІ ЦПК України.

За змістом ч. 3 ст. 431 ЦПК України судовий наказ є виконавчим документом.

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до змісту частин 1, 2 статті 432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме довідки органу самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Чапаєвка» («Віта-Литовська») №257 від 04.11.2020 від 04.11.2020 р. та актів обстеження умов проживання дитини від 19.10.2020 р., 17.09.2022 р., 12.03.2021 р., затверджених начальником служби у справах дітей Голосіївської РДА в м.Києві, вбачається, що малолітній ОСОБА_2 з 15.10.2020 р. проживає з батьком без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , для дитини створені всі умови для виховання та розвитку.

Згідно висновку Голосіївської РДА в м.Києві від 07.12.2021 р. було означено визначити місце проживання ОСОБА_3 з його батьком - ОСОБА_2 .

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 жовтня 2022 р., яке набуло законної сили 18.11.2022 року, з 18.07.2022 р. припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_2 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, не підлягають доведенню при вирішенні даного спору та вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ, виданий 20.07.2020 р. Голосіївським районним судом м.Києва за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя