Справа № 638/1379/20
Провадження № 2/638/369/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.

за участі секретаря судових засідань Зінченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії, -

встановив:

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача:

- вартість спожитої теплової енергії у розмірі 68068,26 грн. за період з 01.04.2015 р. по 31.12.2019 р.;

- інфляційні втрати у розмірі 901,33 грн. за період з 01.04.2015 р. по 31.12.2019 р.;

- 3 % річних у розмірі 170,17 грн. за період з 01.04.2015 р. по 31.12.2019 р. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог представник позивач посилається на те, що відповідачу

на праві власності на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.11.2012 року належить приміщення квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69 кв.м. з централізованою системою теплопостачання. Відповідно до акту переддоговірного обстеження від 21 квітня 2015 року та акту обстеження системи теплоспоживання об`єкту від 17 жовтня 2015 року за №173/2367, споживач ОСОБА_1 фактично займає приміщення площею 89 кв.м., в якому розташований магазин непродовольчих товарів, вхід у приміщення окремий з вулиці, також встановлено, що система теплопостачання приміщення є єдиною і невід`ємною частиною системи теплопостачання житлового будинку, в який вбудовано нежитлове приміщення споживача теплової енергії, в приміщенні встановлені чугунні радіатори, але в зв`язку з відсутністю доступу до всього приміщення встановити загальну кількість опалювальних пристроїв не виявилось можливим. Централізоване гаряче водопостачання відсутнє у приміщенні, так як це не передбачено проектом житлового будинку. Споживач користується тепловою енергією без договору та без оплати. Вказаним актом відповідачу запропоновано укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, що нею було проігноровано. відповідач ОСОБА_1 користується тепловою енергією, яку подає КП «Харківські теплові мережі» у вищезазначене нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього житлового будинку. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. У зв`язку з тим, що приміщення відповідача не обладнані пристроями обліку теплової енергії розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також а господарсько - побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. За період користування тепловою енергією з 01.04.2015 р. по 31.12.2019 р. відповідачем спожито теплової енергії на суму 68068,26 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. Відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо укладання договору з теплопостачальною організацією та погашення заборгованості за користування тепловою енергією за рахунок позивача.

Таким чином, у період з 01.04.2015 р. по 31.12.2019 р., відповідач за рахунок позивача користувалась тепловою енергією, у зв`язку з чим нею було спожито теплової енергії на суму 68068,26 грн., в зв`язку з простроченням сплати цієї суми позивачем нараховано на суму заборгованості інфляційні втрати в сумі - 1628,95 грн. та три процентів річних в сумі 636,47 грн. В зв`язку з чим просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву.

В обґрунтування заперечень проти заявлених позовних вимог посилається на те, що обставини, зазначені позивачем в позовній заяві не відповідають дійсності, бо фактично теплопостачання за вказаною адресою не здійснюється вже декілька років, вказані обставини можуть бути підтверджені свідченнями бідь-кого з сусідів відповідача, оскільки теплопостачання позбавлений весь будинок. Відповідно до діючого законодавства України, теплопостачальні організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів, споживач має право отримувати послуги своєчасно та належної якості, а також, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг.

Тому, як вважає відповідач, у разі відсутності послуги з теплопостачання, відсутній обов`язок сплачувати за таку послугу.

Також, звертає увагу суду, що посилання позивача на акти підключення/відключення споживача, як на факт підтвердження надання послуг за адресою відповідача не можна вважати належними, достовірними, достатніми доказами, оскільки акти вказують лише на початок та закінчення теплопостачального періоду у м. Харкові на підставі рішення Харківської міської ради, а не на подання теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач жодним чином не підтверджує подання послуги саме у вказаній квартирі, а лише посилається на наявність такої послуги в м. Харкові взагалі, а відтак, позивачем не доведено, що обов`язки з надання послуги з теплопостачання ним виконувались належним чином. що мало б наслідком оплату її відповідачем. Посилання позивача на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 відноситься до нежитлового фонду, а тому нарахування здійснюються за тарифами теплопостачання нежитлового фонду не відповідають дійсності, бо вказана квартира відноситься до житлового фонду, про що свідчить відповідний договір купівлі-продажу даної квартири, який може бути наданий в судовому засіданні.

Крім того, відповідач просить суд застосувати позовну давність до спірних правовідносин, бо позивач вимагає здійснити оплату послуги починаючи з 2015 року, причини поважності пропуску строку на звернення до суду не зазначає, лише зазначає, що не міг звернутися до суду раніше, бо не мав даних про власника приміщення, які стали відомі лише після отримання довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, однак, це не відповідає дійсності, бо сам позивач надав суду документи за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, де власником приміщення зазначено саме ОСОБА_1 . Тому, нарахування заборгованості за межами строку позовної давності є незаконним, тобто, заборгованість яка мала би вираховуватися позивачем складає 47492,35 грн. (сума заборгованості за 2017, 2018, 2019 роки) без врахування суми заборгованості за 2015, 2016 роки, які знаходяться поза межами строку позовної давності. Відповідні корегування потребують і суми інфляційних втрат та 3 % річних.

Як зазначено відповідачем, факт відсутності теплопостачання у зазначеній квартирі має бути встановлений належним чином, що унеможливить подання безпідставних позовів. Позивачем був пропущений строк позовної давності без поважних причин, яка застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові, нарахування заборгованості з-за цього зроблено не корректно.

В зв`язку з чим вважає, що позовна заява є безпідставною та в задоволенні позовних вимог просить суд відмовити.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що те, що відповідачу на підставі рішення суду від 16.11.2012 року належить приміщення в житловому будинку АДРЕСА_2 з централізованою системою опалення, яке здійснює КП «ХТМ». Нежитлові приміщення відповідача вбудовані в будинок АДРЕСА_2 , а будинок оснащений комунікаціями, які забезпечують споживачів будинку тепловою енергією, тому і вказане приміщення теж під`єднане до внутрішньо будинкової системи теплопостачання і забезпечується тепловою енергією. Позивачу стало відомо про власника приміщення 26.02.2019 року після того, як КП «ХТМ» виявилося можливим отримати довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої ОСОБА_1 своє право зареєструвала лише 11.07.2016 року майже після спливу 4 років після прийняття рішення суду про її право власності на нежитлове приміщення. 21.04.2015 року представниками КП «ХТМ» складено акт переддоговірного обстеження, який є підставою для нарахування за використану теплову енергію. 17.10.2015 року представниками КП «ХТМ» складено акт обстеження системи теплозабезпечення в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 , відповідно до якого система теплозабезпечення є єдиною та неподільною частиною системи теплозабезпечення всього будинку, в приміщенні встановлені чугунні радіатори. Вказане приміщення використовується відповідачем як магазин непродовольчих товарів, також споживачу предписано укласти письмовий договір на постачання теплової енергії, який нею не було укладено. Нежитлове приміщення, яке є власністю відповідача та вбудоване в житловий будинок, з системою опалення приміщення яка є невід`ємною частиною централізованої системи теплопостачання житлового будинку, при подачі теплової енергії в централізовану систему теплопостачання житлового будинку відбувається опалення приміщення, яке належить відповідачу. Відповідач вводить суд в оману, зазначаючи, що приміщення використовується як житлове, насправді це не відповідає дійсності, так як вона використовує вказане приміщення як магазин непродовольчих товарів під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких нею зазначено, що посилання позивача на те, що йому стало відомо про власника квартири лише 26.02.2019 року не відповідає дійсності, оскільки позивач фактично цим стверджує що проводив нарахування на протязі 5 років на невідому особу, хоча позивач власноручно додав до позову документи. які датовані 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роками, в яких було вказано хто саме є власником приміщення, також позивач вказує на отримання довідки з реєстру, а раніше посилався на отримання витягу, вказані обставини вказують на пропуск позивачем строків позовної давності, про які вона заявляє суду, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Заборгованість, яка мала би вираховуватися позивачем складає 47492,35 грн. (сума заборгованості за 2017, 2018, 2019 роки) без врахування суми заборгованості за 2015, 2016 роки, які знаходяться поза межами строку позовної давності, відповідні корегування потребують і суми інфляційних втрат та 3 % річних.

Посилання позивача на акт обстеження від 21.04.2015 року, як на підставу для нарахування плати, є безпідставним, бо вказаний акт встановлює обставини наявності тепла за вказаною адресою на момент його складання, але на момент подання позову та впродовж декілька років до цього, фактично постачання тепла не здійснювалось. Так як система опалення приміщення відповідача є частиною системи опалення всього будинку в цілому, що не заперечує позивач, то її сусідка ОСОБА_2 може підтвердити, що в неї відсутнє теплопостачання в квартирі, а відсутність теплопостачання в її квартирі свідчить про відсутність теплопостачання у приміщенні відповідача.

Відповідач не погоджується з твердженням позивача, відносно того, що посилання відповідача на норми житлово-комунального законодавства України ( ст. 1, ч.1 ст. 2 цього Закону) є помилковими, бо норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на які посилається відповідач, регламентують саме те коло правовідносин, які є між позивачем та відповідачем.

Не відповідають дійсності посилання позивача на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 , відноситься до нежитлового фонду, а тому нарахування здійснюється за тарифами теплопостачання нежитлового фонду, бо це спростовується відповідним договором купівлі-продажу даної квартири, який може бути наданий в судовому засіданні, посилання позивача на наявність витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно безпідставне, бо до позовної заяви ніякий витяг не надано, відповідач позбавлена можливості з цим доказом ознайомитися. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання по справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2021 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про виклик свідка в цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, задоволено, постановлено викликати та допитати у судовому засідання в якості свідка ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2021 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів в цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, задоволено, постановлено витребувати у Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» оригінал «Акт преддоговорного обследования от 21 апреля 2015 г.» для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2021 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення судової інженерно-технічної експертизи в цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, задоволено. Призначено по цивільній справі № 638/1379/20 (провадження № 2/638/376/21) за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію судову будівельно-технічну експертизу. Провадження по цивільній справі №638/1379/20 на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2022 року поновлено провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, призначено судове засідання по справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити та ухвалити рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи, що в справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, викладені відповідачем в відзиві на позовну заяву, враховуючи пояснення свідка, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

З огляду на вказані норми позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що дії відповідача свідчать про порушення, не визнання або оспорювання охоронюваних законом його цивільних прав та інтересів.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлено, що Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надаються послуги з теплопостачання в централізовану систему теплопостачання житлового фонду міста на потреби опалення.

Відповідачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.11.2012 року (справа № 2/2011/430/2012) належить об`єкт житлової нерухомості квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 69 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою за № 157514750 від 26.02.2019 «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до акту переддоговірного обстеження від 21 квітня 2015 року та акту обстеження системи теплоспоживання об`єкту від 17 жовтня 2015 року за №173/2367, представниками Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» було проведено обстеження об`єкта теплоспоживання за адресою: АДРЕСА_3 , споживач ОСОБА_1 .

За результатами обстеження встановлено, що споживач ОСОБА_1 займає приміщення площею 89 кв.м., в якому розташований магазин непродовольчих товарів, вхід у приміщення окремий з вулиці. Система теплопостачання приміщення є єдиною і невід`ємною частиною системи теплопостачання житлового будинку, в який вбудовано нежитлове приміщення споживача теплової енергії. В приміщенні встановлені чугунні радіатори, але в зв`язку з відсутністю доступу до всього приміщення встановити загальну кількість опалювальних пристроїв не виявилось можливим. Централізоване гаряче водопостачання відсутнє у приміщенні, не передбачено проектом житлового будинку. Споживач користується тепловою енергією без договору та без оплати.

Тобто, відповідач ОСОБА_1 користується тепловою енергією, яку подає КП «Харківські теплові мережі» у вищезазначене приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього житлового будинку.

Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року, а відповідач в свою чергу споживає зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року, а відповідач в свою чергу споживає зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Розрахунки за теплову енергію що споживається проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлений тарифів, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно акту № 173/7696 від 17.10.2015 р., складеного представником КП «ХТМ» начальником 4 теплового району Мегік В.П. та споживачем (балансоутримувачем) нач. ділянки №4, на підставі розпорядження Міської ради від 07.10.2015 року № 72/1 проведено підключення в зв`язку з початком опалювального періоду споживача (балансоутримувача) ж. будинок ділянки №4 (17/300 л/с 1 НПП 3566, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Підключено опалення.

Згідно акту № 173/9932 від 05 квітня 2016 р., складеного представником КП «ХТМ» начальником 4 теплового району Мегік В.П. та споживачем (балансоутримувачем) нач. ділянки №4, на підставі розпорядження Міської ради від 01.04.2016 року № 20/1 проведено відключення в зв`язку з закінченням опалювального періоду споживача (балансоутримувача) - ж/буд. діл. №4 (17/300 л/с 1 НПП 3566, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Відключено опалення.

Згідно акту № 173/12019 від 19.10.2016 р., складеного представником КП «ХТМ» начальником 4 теплового району Мегік В.П. та споживачем (балансоутримувачем) нач. ділянки №4, на підставі розпорядження Міської ради від 13.10.2020 року № 70/1 проведено підключення в зв`язку з початком опалювального сезону споживача (балансоутримувача) ж/б діл. №4 (17/300 л/с 1 НПП 3566, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Підключено опалення.

Згідно акту № 173/13769 від 03 квітня 2017 р., складеного представником КП «ХТМ» начальником 4 теплового району Мегік В.П. та споживачем (балансоутримувачем) нач. ділянки №4 ОСОБА_3 , на підставі розпорядження Міської ради від 03.04.2017 року № 14/1 проведено відключення в зв`язку з закінченням опалювального періоду споживача (балансоутримувача) - ж/б. (17/300 л/с 1 НПП 3566, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Відключено опалення.

Згідно акту № 173/14531 від 18.10.2017 р., складеного представником КП «ХТМ» начальником 4 теплового району Мегік В.П. та споживачем (балансоутримувачем) нач. ділянки №4, на підставі розпорядження Міської ради від 07.10.2017 року № 68/1 проведено підключення в зв`язку з початком опалювального сезону споживача (балансоутримувача) ж/б (17/300 л/с 1 НПП 3566, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Підключено опалення.

Згідно акту № 173/19385 від 10 квітня 2018 р., складеного представником КП «ХТМ» начальником 4 теплового району Мегік В.П. та споживачем (балансоутримувачем), на підставі розпорядження Міської ради від 06.04.2018 року № 18/1 проведено відключення в зв`язку з закінченням опалювального періоду споживача (балансоутримувача) - ж/б. (17/300 л/с 1 НПП 3566, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Відключено опалення.

Згідно акту № 173/20139 від 02.11.2018 р., складеного представником КП «ХТМ» начальником 4 теплового району Мегік В.П. та споживачем (балансоутримувачем) нач. ділянки №4 ОСОБА_3 , на підставі розпорядження Міської ради від 09.10.2018 року № 66/1 проведено підключення в зв`язку з початком опалювального сезону споживача (балансоутримувача) ж/б (17/300 л/с 1 НПП 3566, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Підключено опалення.

Згідно акту № 173/20885 від 10 квітня 2019 р., складеного представником КП «ХТМ» начальником 4 теплового району Мегік В.П. та споживачем (балансоутримувачем), на підставі розпорядження Міської ради від 08.04.2019 року № 15/1 проведено відключення в зв`язку з закінченням опалювального періоду споживача (балансоутримувача) - ж/б. (17/300 л/с 1 НПП 3566, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Відключено опалення.

Згідно акту № 173/22671 від 05.11.2019 р., складеного представником КП «ХТМ» начальником 4 теплового району Мегік В.П. та споживачем (балансоутримувачем), на підставі розпорядження Міської ради від 07.10.2019 року № 44/1 проведено підключення в зв`язку з початком опалювального сезону споживача (балансоутримувача) ж/б діл. №4 (17/300 л/с 1 НПП 3566, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Підключено опалення.

Згідно акту № 173/20885 від 10 квітня 2019 р., складеного представником КП «ХТМ» начальником 4 теплового району Мегік В.П. та споживачем (балансоутримувачем), на підставі розпорядження Міської ради від 08.04.2019 року № 15/1 проведено відключення в зв`язку з закінченням опалювального періоду споживача (балансоутримувача) - ж/б. (17/300 л/с 1 НПП 3566, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Відключено опалення.

Так, за змістом статті 3 Закону України № 1875-ІV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» (далі- Закон №1875-ІV) - визначені предмет його регулювання і суб`єкти у сфері житлово-комунальних послуг. Так, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно пункту 1 частини 1статті 13 Закону № 1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №1875-ІV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону №1875-ІV передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За визначенням, наданим у пункті першому статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до пункту 2) частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, який набрав чинності 10.12.2017 року, (надалі- Закон № № 2189-VIII) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Нормами пункту 5) частини 2 статті 7 Закону № № 2189-VIII передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги.

Відповідно до п. 37, 38, 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору . Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг.

На підставі ч.1, 4 ст.9 Закону № № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17) зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК України дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31)».

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15 зроблено висновок, що «відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Оскільки відповідачі відключилися від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання».

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги із забезпечення внутрішньобудинкових мереж опалення, приєднаних до систем централізованого опалення.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка за № 157514750 від 26.02.2019), ОСОБА_1 на праві власності на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.11.2012 року (справа № 2/2011/430/2012) належить об`єкт житлової нерухомості квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 69 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м.

Згідно акту обстеження системи теплоспоживання об`єкту від 17 жовтня 2015 року за №173/2367, КП «Харківські теплові мережі» обстеженням об`єкта теплоспоживання за адресою: АДРЕСА_3 , споживач ОСОБА_1 встановлено, що споживач ОСОБА_1 займає приміщення площею 89 кв.м., в якому розташований магазин непродовольчих товарів, вхід у приміщення окремий з вулиці. Система теплопостачання приміщення є єдиною і невід`ємною частиною системи теплопостачання житлового будинку, в який вбудовано нежитлове приміщення споживача теплової енергії. В приміщенні встановлені чугунні радіатори, але в зв`язку з відсутністю доступу до всього приміщення встановити загальну кількість опалювальних пристроїв не виявилось можливим. Централізоване гаряче водопостачання відсутнє у приміщенні, не передбачено проектом житлового будинку. Споживач користується тепловою енергією без договору та без оплати.

Тобто, відповідно до фактично встановлених обставин, споживач ОСОБА_1 займає приміщення площею 89 кв.м., в якому розташований магазин непродовольчих товарів, вхід у приміщення окремий з вулиці.

Щомісячні розрахунки кількості використаної теплової енергії виконуються у відповідності до п.2.2.4. «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також а господарсько - побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94, які затверджені Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993 року.

У зв`язку з тим, що приміщення відповідача не обладнані пристроями обліку теплової енергії розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також а господарсько - побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження.

Відповідачем не надано суду доказів того, що квартира АДРЕСА_1 , не використовується неню як нежитлове приміщення, не надано доказів того, що квартира обладнана технічним засобом для обліку саме теплової енергії.

Вищезазначені обставини свідчать, що приміщення за спірною адресою використовувалось за період заявлених позовних вимог не за прямим призначенням, як житлове, а як нежитлове, а саме для розміщення магазину, що відображено на фотографіях, наданих представником позивача.

Акти, складені КП «Харківські теплові мережі» від 17.10.2015 р., 05 квітня 2016, 19.10.2016 р., 03 квітня 2017 р., 18.10.2017 р., 10 квітня 2018 р., 02.11.2018 р., 10 квітня 2019 р., 05.11.2019 р., 10 квітня 2019 р. свідчать про періодичність включення та відключення опалювального періоду споживача, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа КП «Харківські теплові мережі» від 12.05.2015 року з описом вкладення до рекомендованого листа, квитанції від 28.05.2015 р. про відправлення, КП «Харківські теплові мережі», як теплопостачальною організацією, на адресу відповідача ОСОБА_1 , як споживача, було надіслано письмовий договір №12608 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01 квітня 2015 року для підписання, однак станом на час звернення позивача до суду ОСОБА_1 не повернула підписаний примірник вказаного договору.

Доводи заперечень ОСОБА_1 проти позовних вимог про те, що КП «ХТМ» фактично не надає в належне їй приміщення послуги з централізованого теплопостачання, оскільки теплопостачання відсутнє у всьому житловому будинку, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення житлового будинку відповідача позивачем від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання їй послуг з постачання тепла.

Разом з тим, твердження ОСОБА_1 про те, що акт обстеження від 21.04.2015 року встановлює лише обставини наявності тепла за вказаною адресою на момент його складання, а акти підключення/відключення споживача вказують лише на початок та закінчення теплопостачального періоду у м. Харкові на підставі рішення Харківської міської ради, а не на подання теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , не є доказом відключення відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання їй послуг з постачання тепла.

Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями, виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами. Розпорядженням Харківського міського голови «Про початок опалювального сезону 2015-2016 роки у місті Харкові» передбачено надання послуг з теплопостачання у житлових будинках, школах, лікарнях, дитячих та інших закладах соціально-культурного призначення м Харкова та зобов`язує КП «ХТМ» забезпечити подачу теплоносія за графіком, погодженим Департаментом житлово-комунального господарства та енергетики.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах нежитлових приміщень, які належать відповідачу свідчить про виконання послуг КП «ХТМ».

Згідно акту переддоговірного обстеження від 21 квітня 2015 року теплове навантаження в приміщенні відповідача становить 0,011548 Гкал/год, який став підставою для нарахування за період бездоговірного користування послугою при відсутності приладу обліку. Як вбачається з акту, при його складанні були присутні співробітники магазину відповідача, які відмовилися від підписання акту. При незгоді із зазначеним в акті тепловим навантаженням в приміщенні відповідача, ОСОБА_1 мала можливість надати свій розрахунок теплового навантаження, згідно з яким було б проведено нарахування за теплову енергію, однак відповідач цим правом не скористалась.

Дотримання вищевказаного порядку при відключенні від мереж централізованого опалення відповідачем не доведено. В той же час, як надані позивачем акти, що складені представниками позивача та балансоутримувача будинку, суд визнає належними та допустимими доказами на підтвердження отримання відповідачем вказаної кількості теплової енергії на опалення.

Таким чином, КП «ХТМ» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення житлового приміщення від мережі теплопостачання. Отже, самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Вищевикладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність між сторонами договірних відносин, що є підставою для звільнення її від оплати послуг з теплопостачання, є помилковими.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року у справі № 576/2554/14-ц (провадження 61-18069св18).

Судом встановлено, що відповідачу надавалися такі послуги, а сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від обов`язку оплачувати надані послуги.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постановах від 19 листопада 2015 року у справі № 6-582цс15 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Крім того, відповідачем було заявлене клопотання про допит її сусідки ОСОБА_2 в якості свідка, яка як зазначено відповідачем, може підтвердити факт того, що в неї відсутнє теплопостачання в квартирі, а так як система опалення приміщення відповідача є частиною системи опалення всього будинку в цілому, що не заперечує позивач, то відсутність теплопостачання в її квартирі свідчить про відсутність теплопостачання у приміщенні відповідача.

Однак, допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , пояснила, що в 2014 року в її квартирі було холодно, вона писала звернення до народного депутата ОСОБА_4 , на яке їй було надано відповідь. В подальшому вона не скаржилася на якість послуги.

З оглянутої в судовому засіданні відповіді на ім`я ОСОБА_2 від 25.10.2013 за № З/м-1591/08/18 на її звернення до народного депутату України ОСОБА_5 вбачається, що 24.10.2013 року представниками КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» проведено обстеження технічного стану системи опалення в її квартирі. В ході обстеження встановлено, що власником нежитлового приміщення, розташованого під квартирою АДРЕСА_5 гр. ОСОБА_6 порушена проектна схема системи централізованого опалення шляхом зменшення діаметру трубопроводу подачі теплоносія на під`їзд. Стояки опалення, які проходять через її квартиру опалюються рівномірно, але для режимної роботи приборів опалення, обсягу теплоносія, що подається недостатньо. 24.10.2013 року представником Дзержинської філії КП «Харківські теплові мережі» проведено обстеження та складений акт-претензія, в якому зафіксовано, що температура повітря в квартирі АДРЕСА_5 відповідає санітарним нормам, в зв`язку з чим нарахування не підлягають корегуванню. Для покращення роботи в її квартирі приладів опалення власнику нежитлового приміщення ОСОБА_6 необхідно поновити проектну схему системи опалення.

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 01 грудня 2021 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса Міністерства юстиції України (61000, м. Харків, вул. Золочівська, 8-А).

В обґрунтування необхідності призначення експертизи відповідач посилалась на те, що позивач в позовній заяві посилається на акти підключення/відключення споживача, як на доказ підтвердження факту подання теплопостачання за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_3 . Але, на думку відповідача, вищезазначені акти жодним чином не підтверджують факт надання послуги з теплопостачання в житловий будинок, де мешкає відповідач, та вказують лише на початок та закінчення опалювального періоду у м. Харкові на підставі рішення Харківської міської ради. При цьому, насправді, теплопостачання за адресою: АДРЕСА_3 є відсутнім вже декілька років та не поновлене й досі. В зв`язку з чим, для усунення виниклих між сторонами суперечностей та встановлення істини у справі просила суд призначити судову інженерно-технічну експертизу та за допомогою незалежного спеціаліста встановити факт дійсної наявності або відсутності теплопостачання за адресою: АДРЕСА_3 , об`єми цього теплопостачання та стан теплових мереж.

На вирішення експертам судом поставлено наступні питання:

1.Який технічний стан (ступінь фізичного зношення) комунікацій (труби, вузли, тощо), які відповідають за теплопостачання за адресою: АДРЕСА_3 ?

2.Який об`єм теплової енергії (гкал) постачався КП «Харківські теплові мережі» в період з 2015 р. по 2020 р. за адресою: АДРЕСА_3 ?

3.Чи здійснювалось теплопостачання КП «Харківські теплові мережі» в період з 2015 р. по 2020 р. за адресою: АДРЕСА_3 ?

4.Яка технічна причина відсутності постачання теплової енергії, якщо це мало місце в період з 2015 р. по 2020 р. за адресою: АДРЕСА_3 ?

5.Чи відповідає зазначений у розрахункових документах КП «Харківські теплові мережі» об`єм теплової енергії (гкал), який було поставлено за адресою: АДРЕСА_3 технічній можливості та технічному стану комунікацій (труби, вузли, тощо), які відповідають за теплопостачання за вищевказаною адресою за період з 2015 р. по 2020 р.?

6.Чи відповідає засіб вимірювання теплової енергії, яким здійснювалось вимірювання поставленої теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 вимогам чинного законодавства України встановленим для засобів вимірювання теплової енергії?

31.01.2022 року з ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» до суду надійшов лист про надання додаткових матеріалів, необхідних для складання висновку експерта №134 та проведення оплати за проведення дослідження та клопотання від 25.01.2022 року про призначення обстеження, необхідного для складання висновку експерта № 134.

Судом на адресу відповідача надіслано копію листа експертної установи про надання додаткових матеріалів, необхідних для складання висновку експерта №134 та проведення оплати за проведення дослідження та клопотання від 25.01.2022 року про призначення обстеження, необхідного для складання висновку експерта № 134 до виконання.

20.09.2022 року цивільна справа була повернута до суду з експертної установи разом з листом заступника директора з експертної роботи Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України від 06.09.2022 р. про те, що комплексна судова будівельно-технічна та теплотехнічна експертиза №134/614 знімається з проведення без виконання, оскільки оплата за проведення експертизи до експертної установи надійшла не в повному обсязі.

З моменту повернення цивільної справи до суду відповідач в судові засідання не з`являється, причини своєї неявки суду не повідомляє.

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б свідчили про ненадання позивачем послуг з централізованого опалення відповідачем суду не надано, факт ненадання або неналежного надання цих послуг визначеним законодавством способом не зафіксований.

Тоді як, відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги.

Тобто, посилання ОСОБА_1 на факт відсутності теплопостачання, у належному їй приміщенні, а відтак, відсутність в неї обов`язку сплачувати за таку послугу суд не приймає до уваги, бо факт ненадання їй послуги з теплопостачання судом не встановлений, та належними та допустимими доказами по справі не є підтвердженим.

Таким чином, судом встановлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідач користується послугами, які їй фактично надаються КП «Харківські теплові мережі», але їх не сплачує. Оскільки відповідачем не доведено факту не отримання послуг, які надає КП «Харківські теплові мережі» або отримання таких послуг неналежної якості, суд приходить до висновку про наявність у відповідача обов`язку сплачувати за надані КП «ХТМ» послуги у визначеному позивачем обсязі.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за отримані послуги (спожита теплова енергія) за період з 01.04.2015 року по 31.12.2019 року становить 68068,26 грн.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15.

З урахуванням положень частини 2 статті 625 ЦК України вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості із урахуванням 3% річних від простроченої суми в розмірі 170,17 грн. та індексу інфляції в розмірі 901,33 грн. також є правомірними.

Однак, відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Разом з тим, ч. 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17).

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за період з 01.04.2015 року по 31.12.2019 року становить 68068,26 грн., 3% річних від простроченої суми - 170,17 грн., індекс інфляції - 901,33 грн.

Разом з цим, з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 31.01.2020 року.

З огляду на зазначене, те, що розрахунковим періодом розрахунку за теплову енергію, що споживається, є календарний місяць, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу, а також те, що позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, а саме за період з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року в розмірі 44080,89 грн.

Велика Палата Верховного Суду остаточно визначила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, якщо основне зобов`язання боржником не виконано (постанова від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц).

Стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат підлягають стягненню з відповідача в межах строку позовної давності, а саме за період з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року: інфляційні втрати у сумі 429,45 грн., 3 % річних в сумі 110,20 грн.

Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2статті 77 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з положень частини 1статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», стягуючи з відповідача на користь позивача суму вартості спожитої теплової енергії в межах строку позовної давності за період з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року в розмірі 44080,89 грн., інфляційні втрати у сумі 429,45 грн., 3 % річних в сумі 110,20 грн.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов судом задоволений частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі 1361, 25 грн. (64,76% розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, , на п/р НОМЕР_2 у ФХОУ АТ "Ощадбанк" м. Харкова МФО 351823) вартість спожитої теплової енергії за період з період з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року в розмірі 44080 (сорок чотири тисячі вісімдесят) грн. 89 коп., інфляційні втрати у сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 45 коп., 3 % річних в сумі 110 (сто десять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, , на п/р НОМЕР_2 у ФХОУ АТ "Ощадбанк" м. Харкова МФО 351823) судовий збір в сумі 1361 (одна тисяча триста шістдесят одна) грн. 25 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.М. Цвіра