Справа № 202/4128/20
Провадження № 2/202/29/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Свити Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради, департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради, департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , якій належало на підставі права власності 63/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а також 63/100 частин земельної ділянки площею 0,0915 га, розташованою за цією ж адресою, кадастровий номер :04:044:0008. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на зазначене майно. Згідно з заповітом від 27.12.2002 ОСОБА_7 заповіла: 21/100 частин домоволодіння ОСОБА_4 та 42/100 частин домоволодіння їй. 23.06.2005 Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 42/100 частин домоволодіння. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.03.2020 право власності на 42/100 частин домоволодіння зареєстровано за нею. 20.06.2020 вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 42/100 частин земельної ділянки, що дорівнює розміру її частки в домоволодінні. Постановою від 20.06.2020 нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв`язку з тим, що вона не охоплена заповітом, а тому спадкується на загальних підставах. Просить суд визнати за нею право власності на 42/100 частин земельної ділянки площею 0, 0915 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), кадастровий номер: :04:044:0008.

ОСОБА_4 надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 63/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :04:044:0008. Згідно з заповітом від 27.12.2002 ОСОБА_7 заповіла: 21/100 частин домоволодіння їй та 42/100 частин домоволодіння ОСОБА_1 . Вона не порушувала та не оспорювала право ОСОБА_1 на визнання за нею 42/100 часток земельної ділянки.

ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомила.

Представник комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради з`являвся в судове засідання, зазначав, що комунальне підприємство «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради не є належним відповідачем по справі. У судове засідання призначене на 16.02.2023 не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив.

Представник департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради, департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 25 жовтня 2001 року за №2410 земельна ділянка площею 0,0915 га по АДРЕСА_1 була передана у спільну часткову власність ОСОБА_7 63/100 частини та ОСОБА_9 37/100 частини.

Відповідно до дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку за зазначеною адресою від 13 жовтня 2004 року земельна ділянка в розмірі 63/100 частки належала ОСОБА_7 , призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, її кадастровий номер :04:044:0008.

Право власності на 63/100 частки домоволодіння на підставі дублікату договору дарування серії ВВК №885993 від 30 серпня 2004 року і дублікату свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 2004 року було зареєстровано за ОСОБА_7 , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 травня 2005 року за №7343454.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, 08.12.2003.

Після її смерті відкрилася спадщина на 63/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та 63/100 частини земельної ділянки, на якій розташоване вищезазначене домоволодіння.

За життя ОСОБА_7 було складено заповіт від 27 грудня 2002 року, яким вона заповідала належні їй 63/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_10 у розмірі 21/100 частини та ОСОБА_1 у розмірі 42/100 частини.

08 січня 2004 року ОСОБА_1 подала до Шостої дніпропетровської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

23.06.2005 ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 42/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру забороно відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 42/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 04.06.2013 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 42/100 частки земельної ділянки площею 0, 0915 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:044:0008, після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки земельна ділянка не охоплена заповітом і спадкується за законом.

Статтями 1216, 1218, 1220 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

63/100 частин земельної ділянки площею 0,0915 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_7 .

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша, друга статті 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 377 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частина четверта статті 120 ЗК України визначає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

З огляду на викладене, встановивши, що позивач є спадкоємицею після смерті ОСОБА_7 та отримала в порядку спадкування за заповітом право власності на 42/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , суди дійшов висновку про те, що частка ОСОБА_1 у праві власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування вказаного домоволодіння складає 42/100 частин, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради, департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 42/100 частин земельної ділянки площею 0, 0915 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), кадастровий номер: :04:044:0008.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда