Справа № 177/22/23
Провадження № 2/177/166/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 березня 2023 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н.В.

за участі

секретаря судового засідання Зборівської І.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Григорівої О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її бетька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки 536800,00 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позову зазначив про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на залізничній станції Гейківка внаслідок наїзду потягу загинув батько позивачки - ОСОБА_4 . Внаслідок смерті батька позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та невідворотній втрати її батька, яких зазнала та продовжує зазнавати позивач, оскільки була позбавлена моральної та матеріальної підтримки з боку померлого батька. Вважає, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди, спричиненою позивачу смертю батька має бути покладений на АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», оскільки шкоду завдано джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку із чим просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Присутній в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Присутня в судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що в матеріалах цивільної справи відсутній процесуальний документ за фактом загибелі ОСОБА_3 , який би вказував на наявність вини відповідача. Вказувала, що лист відділу Криворізького СМЕ від 21.10.2021 не містить чіткого формулювання причин загибелі батька позивача. Крім того, у вказаному листі зазначено про «не уточнений транспортний нещасний випадок», що сам по собі не свідчить про травмування ОСОБА_4 внаслідок наїзду поїзда. Також у відзиві представник відповідача зазначила про те, що матеріали позову не містять жодних посилань на належні та допустимі докази завдання моральної шкоди позивачу, та належного обґрунтування розміру моральної шкоди.

Крім того, посилалася на те, що у свідоцтві про смерть дата смерті ОСОБА_4 , зазначена як ІНФОРМАЦІЯ_1, а в листі Криворізької транспортної прокуратури дата смерті ОСОБА_4 , зазначена як ІНФОРМАЦІЯ_3, що не дає можливості встановити, чи є це однією й тією самою особою.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з п.п.1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Зі змісту ч.5 ст.1187 ЦК України слідує, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні до даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого розуміють, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП водієм (машиністом), який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таким чином, діяльність, пов`язана з використанням поїздів, є джерелом підвищеної небезпеки, а оскільки володільцем поїзду є АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», то воно зобов`язане відшкодовувати шкоду завдану транспортними засобами, якими воно володіє.

При цьому, відповідно до ст. 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , про що виконавчим комітетом Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 01.02.2006 складено відповідний актовий запис № 02, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 01 лютого 2006 року (а.с. 7).

Листом за підписом завідувача СМЕ ОСОБА_5 , повідомлено що наслідком смерті ОСОБА_4 стали множинні переломи кісток голови, тулуба та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів; сполучена травма тіла (а.с.25).

Відповідно до листа Криворізької транспортної прокуратури на адресою ОСОБА_6 № 579- від 10.04.2006, за фактом смерті ОСОБА_4 була проведена перевірка, в ході якої встановлено, що в порушенні кримінальної справи за фактом його смерті відмовлено, у зв`язку з відсутністю складу злочину передбаченого ст.ст. 115, 276 КК України. Дана подіяла мала місце ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 01:10 год на станції Гейківка в 170 м від краю посадочної платформи по напрямку до ст. Кривий Ріг-Головний. Смерть останнього настала внаслідок нещасного випадку та винних в його смерті немає. Зокрема встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 21:40 год, ОСОБА_4 будучи в стані алкогольного сп`яніння , знаходячись на станції Гейківка був помічений робітниками залізниці спочатку стоячим на платформі, а потім лежачим біля пасажирських платформ станції. Оглядачем вагонів він був піднятий на ноги та направлений додому, після чого ОСОБА_4 пішов у невідомому напрямку, про перебування на території станції сторонньої особи - ОСОБА_4 оглядач вагонів повідомив чергового по станції, після чого ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01:10 год ОСОБА_4 був смертельно травмований електровозом ВЛ-8-300 потягу № 2102. За результатами огляду СМЕ в крові ОСОБА_4 виявлено 1,9 проміле етилового спирту, що відповідає середньому ступеню сп`яніння. До зіткнення машиніст електровоза застосовував екстрене гальмування, при якому гальмівний шлях склав 320 м, а розрахунковий гальмівний шлях складав 330м. Таким чином, смерть ОСОБА_3 відбулася внаслідок нещасного випадку, отримані ним травми характері для залізнично-дорожньої травми. Виявлені тілесні ушкодження підтверджували факт нещасного випадку, а саме потрапляння ОСОБА_3 під рухомий залізний склад, перебуваючи в стані сп`яніння (а.с. 9).

Вказані обставини підтверджено й актом № 4 службового розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру на залізничному транспорті, витребуваного судом, відповідно до якого о 01:07 год ІНФОРМАЦІЯ_3 мала місце подія нещасного випадку на станції Гейківка, навпроти І посадкового платформи головного шляху № ІІ. Потерпілий ОСОБА_4 лежав всередині колії ІІ шляху, на сигнали, що подавалися не реагував. У потерпілого виявлені множинні переломи кісток голови, тулубу та кінцівок з пошкодженням внутрішніх органів, в його крові виявлено 1,9 проміле етилового спирту. Причиною нещасного випадку визнано знаходження на залізничних шляхах в нетверезому стані, в неробочий час, порушення п. 2.1, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті (а.с. 8).

Вищевказані докази в своїй сукупності підтверджують факт загибелі ОСОБА_4 саме на станції Гейківка та саме в результаті наїзду потяга. У зв`язку з чим, доводи представника відповідача про недоведеність позивачем факту смерті ОСОБА_4 на залізниці, внаслідок наїзду потяга, не заслуговують на увагу. Відсутність постанови про закриття кримінального провадження за даним фактом зумовлена закінченням строків зберігання даного процесуального документа, що не спростовує встановленого судом факту смерті ОСОБА_4 в результаті наїзду потяга.

Померлий ОСОБА_4 доводився батьком ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

З огляду на встановлену законодавством презумпцію вини особи, яка завдала шкоду, відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Позивач, яка являється донькою ОСОБА_4 , будучи його близькою людиною, безумовно пережила душевні страждання зумовлені передчасною, трагічною смертю батька.

Доводи представника відповідача про те, що позивач не довела факт заподіяння їй моральної шкоди завданої смертю батька, суд розцінює критично, оскільки кожна людина відчуває моральні страждання та переживання внаслідок смерті близької людини, що є трагедією, викликає душевний біль, неспокій, порушення звичного способу життя. Моральна шкода характеризується тим, що її не можна відчути на дотик, осягнути зором, така шкода проявляється станом душі людини, її внутрішніми переживаннями та стражданнями. З урахуванням обставин даної справи, суд приходить до висновку, що позивачу як донці померлого, завдано моральної шкоди, викликаної втратою близької людини, у зв`язку з чим відбулися суттєві, безповоротні зміни в її житті, що спричинили відчуття самотності, тривоги.

Крім того, доводи відповідача про те, що особу ОСОБА_4 , не встановлено, через розбіжність дати смерті, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 постанови).

Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не тяжкістю цього правопорушення, а моральними стражданнями особи внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, суд бере до уваги те, що позивач втратила не просто близьку людину, а батька, смерть якого відбулася у досить молодому віці та за трагічних обставин. Суд бере й до уваги те, що нещасний випадок мав місце більше 16 років тому, тривалий час позивач не зверталася до суду з метою відшкодування понесених моральних страждань, проте наслідки вказаного випадку, є незворотними і час не може, й не зможе повністю загоїти отриману душевну рану позивача, непоправну втрату і страждання зумовлені загибеллю батька, адже такі страждання є триваючими і не припинятимуться протягом усього життя.

Беручи до уваги викладені обставини, суд оцінює моральну шкоду завдану позивачу смертю батька в 80000,00 грн., так, як померлий порушив правила безпеки громадян на залізничному транспорті та перебував на залізничній станції в стані алкогольного сп`яніння, що сприяло виникненню нещасного випадку, наслідком якого є смерть самого ОСОБА_4 .

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місце знаходження: місто Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», , місце знаходження: місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, 5, на користь держави судовий збір 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: