Справа № 629/30/23
Номер провадження 2/629/167/23
23.02.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Цендри Н.В., за участю секретаря - Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» про звільнення майна з-під арешту, суд, -
10 січня 2023 року позовна заява була залишена без руху.
На виконання ухвали суду про усунення недоліків позивачем подана заява про усунення недоліків від 30 січня 2023 року.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2023 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник відповідача надав відзив, згідно якого банк не заперечує проти зняття арешту з майна позивача накладеного на виконання рішення суду. Між Ат «Ощадбанк» в особі філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 відсутній спір щодо майна на яке накладено арешт, та банк не має матеріальних претензій до позивача.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.
Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті суд встановив наступне.
Відділом державної виконавчої служби у Лозівському та Близнюківському районах Харківської області винесенно постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №991894 від 31.06.2006 року, згідно якої накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 а саме 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
25.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Ощадбанк» в особі філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з листом про вирішення питання про зняття арешту з майна накладеного постановою ВДВС у Лозівському та Близнюківському районах Харківської області серії АА №991894 від 31.06.2006 року.
12.10.2022 року у відповідь на звернення ОСОБА_1 , банк повідомив, що зняття арешту з майна боржника не належить до компетенції банку, та, у разі погашення залишку заборгованості за кредитом у сумі 938,00 грн., що обліковується на рахунках простроченої заборгованості за кредитом, банк направить лист до ДВС, яким повідомить про виконання рішення суду та від-сутність майнових претензій до боржника.
Після сплати ОСОБА_1 залишку заборгованості за кредитом у сумі 938,00 грн., АТ «Ощадбанк» направив на адресу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву №118.20-14-756 від 01.11.2022, якою повідомив, що боржником погашено кредит в повному обсязі, заборгованість, що зазначена в рішенні Лозівського міського районного суду Харківської області.
25.11.2022 року Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надав відповідь ОСОБА_1 про неможливість зняття арешту, оскільки станом на 24.11.2022 року, на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, де боржником являється ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням термінів зберігання.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Змістом права власності за положенням ч1.ст.317 ЦК України є право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Положеннями ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України передбачено що, власник здійснює право власності шляхом володіння, користування і розпорядження своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Принцип непорушності права власності встановлений ч.1 ст.321 ЦК України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно) (Постанова Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).
Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2019 року 372/2904/17-ц.
З огляду на викладене, враховуючи, що позивач сплатив заборгованість по кредиту в повному обсязі, а отже підстави для накладення заборони відчуження майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 - відпали, беручи до уваги, що іншого способу поновити своє порушене право позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Скасувати арешт накладений на 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , постановою відділу державної виконавчої служби у Лозівському та Близнюківському районах Харківської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №991894 від 31.06.2006 року.
Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 21.04.2006 р. за № 3135150 про арешт 1/3 частини квартири, за адресою АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: м.Харків, майдан Конституції, буд.22, .

Суддя Наталія ЦЕНДРА