Справа № 210/107/21
Провадження № 2/216/344/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання: Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

12 січня 2021 року та уточнено 26 травня 2021 року, 15 листопада 2022 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» (далі ТОВ «Сітісервіс-КР») звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Позовна заява мотивована тим, що з 01.01.2015 по теперішній час,ТОВ «Сітісервіс-КР» розпочато виконання функцій управителя багатоквартирними будинками Металургійного району в м. Кривому Розі, на підставі договору укладеного з Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради.

У період з 01.12.2017 по 20.09.2019 позивач надавав відповідачу ОСОБА_1 послуги у порядку визначеному Законом України «Про житлово-комунальні послуги», за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 3624,74 грн. У вказаний період відповідач ОСОБА_1 був власником квартири за вищеоговореною адресою.

У період з 21.09.2019 по 05.10.2019 позивач надавав відповідачу ОСОБА_2 послуги у порядку визначеному Законом України «Про житлово-комунальні послуги», за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 100,18 грн. У вказаний період відповідач ОСОБА_2 був власником квартири за вищеоговореною адресою.

У період з 06.10.2019 по 01.12.2019 позивач надавав відповідачу ОСОБА_3 послуги у порядку визначеному Законом України «Про житлово-комунальні послуги», за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 472,86 грн. У вказаний період відповідач ОСОБА_3 була власником квартири за вищеоговореною адресою.

Відповідачами не було сплачено заборгованість за вказаний період за надані житлово-комунальні послуги, в результаті чого виникла заборгованість.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам нараховано суму інфляційних втрат, та 3% річних від простроченої суми, а саме: за період з 01.12.2017 по 20.09.2019 сума інфляційних втрат станом на 01.03.2020 складає 249,19 грн, 3 % річних станом на 01.03.2020 складає 162,03 грн; за період з 21.09.2019 по 05.10.2019 сума інфляційних втрат станом на 01.03.2020 складає 0,47 грн, 3 % річних станом на 01.03.2020 складає 1,34 грн; за період з 06.10.2019 по 01.12.2019 сума інфляційних втрат станом на 01.03.2020 складає 1,19 грн, 3 % річних станом на 01.03.2020 складає 5,95 грн.

26.09.2022 відповідачем ОСОБА_3 було сплачено борг за період з 06.10.2019 по 01.12.2019 в розмірі 472,86 грн.

12 травня 2021 року відповідач ОСОБА_3 надав суду відзив на позов. Як на підставу заперечень посилався на те, що 05.10.2019 вона стала власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом за реєстрованим номером в реєстрі 1078, ОСОБА_1 зобов`язався сплатити заборгованість зі сплати комунальних послуг та інших обов`язкових платежів в розмірі 64000 грн. Інфляційні втрати та 3 % річний нараховані на загальну суму заборгованості, а тому відсутні підстави для їх стягнення.

У відповіді на відзив від 26.05.2021 представник позивача посилається на уточнений позов, за яким залучено до участі у справі інших власників квартири та нараховано суму заборгованості, інфляційні втрати, 3 % річних на окремий період заборгованості кожного із власників.

Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнений позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву якою просила суд відмовити позивачу в позові, у зв`язку із сплатою нею заборгованості в розмірі 472,86 грн. Несплата заборгованості відповідача ОСОБА_3 пов`язано з неправильним нарахуванням позивачем суми боргу, а тому вважає стягнення судових витрат з неї недопустимим.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 27.12.2013 було укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд по житловим будинкам Дзержинського району між управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради та ТОВ «Сітісервіс-КР».

Договором купівлі-продажу квартири від 20.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. в реєстрі за номером 2158, ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , продав ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі-продажу від 05.10.2019, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Андрух І.В. в реєстрі за номером 1078, ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданого розрахунку суми заборгованості за отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.12.2017 по 20.09.2019 заборгованість відповідача ОСОБА_1 складає 3624,74 грн; у період з 21.09.2019 по 05.10.2019 заборгованість відповідача ОСОБА_2 складає 100,18 грн; у період з 06.10.2019 по 01.12.2019 заборгованість відповідача ОСОБА_3 складає 472,86 грн.

Згідно ст. 162 Житлового кодексу України, плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строк внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Між сторонами не було укладено письмового договору про надання та отримання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 5 частини 3 тієї ж статі Закону передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Постановою Верховний Суд України від 30.10.2013 № 6-59цс13, у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території по справі визначено, що не укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі не звільняє боржників від обов`язку оплачувати надані послуги». Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 сплатила відповідачу суму заборгованості в розмірі 472,86 грн, що підтверджується квитанцією від 26.09.2022.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі зобов`язані проводити оплату наданих послуг, однак не виконували належним чином зобов`язання, тому заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підлягає стягненню у примусовому порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідачем ОСОБА_3 добровільно погашено борг, після звернення позивача до суду з позовом, та згідно уточненої позовної заяви позивачем не було заявлено до неї вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідачів на його користь інфляційні втрати, та 3% річних від простроченої суми, а саме: за період з 01.12.2017 по 20.09.2019 сума інфляційних втрат станом на 01.03.2020 складає 249,19 грн, 3 % річних станом на 01.03.2020 складає 162,03 грн; за період з 21.09.2019 по 05.10.2019 сума інфляційних втрат станом на 01.03.2020 складає 0,47 грн, 3 % річних станом на 01.03.2020 складає 1,34 грн; за період з 06.10.2019 по 01.12.2019 сума інфляційних втрат станом на 01.03.2020 складає 1,19 грн, 3 % річних станом на 01.03.2020 складає 5,95 грн.

Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вказана позиція узгоджена з постановою Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12, та від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.

Враховуючи те, що неправомірними діями відповідачів щодо неналежного виконання зобов`язання щодо своєчасної сплати за житлово-комунальні послуги позивачеві було завдано збитків матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України та підлягають задоволенню.

Сплата відповідачем ОСОБА_3 заборгованості після звернення позивача до суду з позовом, та під час розгляду справи у суді, не звільняє останню від стягнення з неї заборгованості за інфляційні втрати, та 3 % річних.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2020 рік, складала 2102 грн, та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 12, 13, 141, 142, 264-265, ЦПК України, ст.ст. 509, 625ЦК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2017 по 20.09.2019 в розмірі 3624,74 грн, інфляційні втрати в розмірі 249,19 грн, та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 162,03 грн, а всього 4035,96 грн (чотири тисячі тридцять п`ять гривень дев`яносто шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 21.09.2019 по 05.10.2019 в розмірі 100,18 грн, інфляційні втрати в розмірі 0,47 грн, та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 1,34 грн, а всього 101,99 грн (сто одна гривня дев`яносто дев`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» за період з 06.10.2019 по 01.12.2019 інфляційні втрати в розмірі 1,19 грн, та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 5,95 грн, а всього 7,14 грн (сім гривень чотирнадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» судовий збір в сумі 700,66 грн (сімсот гривень шістдесят шість копійок), з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР», , місцезнаходження: 50008, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Тинка, буд. 34А, офіс 3;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя Ю.В.Онопченко