Справа № 287/2375/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської облстіу складі:

головуючої судді Кононихіної Н.Ю.,

за участю секретаря Корнєйчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олевськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернулася до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому на підставі статей 105,110-112 СК України просить розірвати шлюб. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 14.02.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося. У зв`язку з несумісністю характерів вони не знаходять порозуміння між собою, що призводить до частих конфліктів між ними, так як у них різні погляди на життя та побудову сімейних відносин. Шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Також просить залиши прізвище " ОСОБА_5 ".

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

23.01.2023 року постановлено ухвалу про прийняття справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено до судового розгляду.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримує повністю, просить його задовольнити, справу просить розглядати у її відсутність.

Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Зольнянської сільської ради Олевського району Житомирської області, 14.02.2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , про що зроблено відповідний актовий запис №1, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: " ОСОБА_5 ".

Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Олевським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, 29.07.2017 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданного Виконавчим комітетом Зольнянської сільської ради Олевського району Житомирської області, 18.05.2015 року, сторони мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в медичному закладі, що стверджується довідкою КНП «Олевська ЦЛ» № 195 від 02.12.2022 року .

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Як вбачається із змісту поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем, спільне життя у сторін не склалося, на даний час сім`я розпалася. Підставою для розпаду сім`ї стало те, що між позивачкою та відповідачем постійно виникали непорозуміння та суперечки через несумісність їхніх характерів. Примирення між сторонами неможливе, шлюбні відносини не підтримують, втратили повагу та почуття одне до одного в зв`язку з чим сім`я розпалася остаточно. Позивачка обдумала своє рішення і остаточно визначилася із серйозністю своїх намірів щодо розірвання шлюбу.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що позивачка скористалася правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, відповідач позовні вимоги визнав та не подав у визначеному ЦПК України порядку жодного доказу на спростування доводів позивачки, викладених нею у позовній заяві.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивачка не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_5 ».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 141, 142, 206, 247, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14.02.2015 року Виконавчим комітетом Зольнянської сільської ради Олевського району Житомирської області, актовий запис № 1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_5 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Олевським РС УДМС України в Житомирській області 12.03.2015, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н. Ю. Кононихіна