Справа № 732/1004/22
Провадження 2/732/22/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді - Лиманської М.В. у присутності секретаря - Дударенко Ю.П., за участі позивачки - ОСОБА_1 , представника відповідача - адковата Гур`євої Л.М., третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), -

УСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, а саме до серпня 2025 року, але не більше як до досягнення ним 23 років.

З позовної заяви вбачається, що 11 жовтня 2002 року позивачка уклала з відповідачем шлюб. 09 серпня 2007 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2022 року син сторін є студентом денної форми навчання Академії державної пенітенціарної служби, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, позивачка звертається до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 21 листопада 2022 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Враховуючи положення ст. 19,274, 276-277 ЦПК України, прийнято рішення розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 06 березня 2023 року у справі за клопотанням сторони відповідача залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, сина сторін ОСОБА_2 .

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задовольнити. Пояснила, що з моменту розірвання шлюбу з відповідачем останній залишив її з сином та самоусунувся від участі у їхньому житті. Рішенням суду від 09 серпня 2007 року одночасно із розірванням шлюбу між нею та відповідачем з останнього було стягнуто аліменти на її користь на її утримання до досягнення сином трирічного віку та на утримання сина ОСОБА_4 до його повноліття. На виконання рішення суду було виписано два виконавчі листи та відкриті виконавчі провадження, в межах яких на її утримання не надійшло жодної копійки, а на утримання сина упродовж декількох років поспіль аліменти надходили нерегулярно, у зв`язку з чим щороку зростала заборгованість, яка станом на 2011 рік становила більше десяти тисяч гривень. Державні виконавці робили відповідні запити для з`ясування майнового стану відповідача, виявилося, що ані майна, ані офіційного заробітку відповідач не мав. Тому довгі роки син знаходився на її особистому утриманні. Відповідач не цікавився життям дитини, станом його здоров`я, навчанням, ніколи не вітав сина зі святами та Днем народження. У 2014 році вона дізналася, що відповідач офіційно працевлаштувався до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що повідомила державного виконавця. Останній почав вживати заходів до утримання чималої заборгованості з аліментів, яка утворилася на той час, а також поточних платежів. Приблизно два роки вона отримувала від відповідача аліменти у сумі близько п`яти тисяч гривень на місяць. Усі утримання робилися офіційно державними виконавцями. Оскільки існувала велика заборгованість з аліментів та з урахуванням того, що вона не знала розміру доходів відповідача, сумніву у правильності відрахувань у неї не було. Після спливу двох років суми щомісячних аліментів зменшилися та стали складати приблизно 1300 грн на місяць, саме в такому розмірі аліменти надходили до повноліття сина. У 2022 році син ОСОБА_4 вступив до Академії державної пенітенціарної служби. Форма навчання денна, навчання платне. Особисто вона за перший курс навчання сплатила 16500 грн, про що у неї наявні оригінали квитанцій. У зв`язку з воєнним станом в країні, всі студенти переведені на дистанційне навчання, щодня, у першій половині дня відбуваються лекції, які проводяться за допомогою Інтернет-мережі. Син постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. Саме вона забезпечує оплату навчання сина, його харчування, лікування, оплачує мобільний зв`язок, послуги Інтернету, купує сину одяг, взуття та канцелярські приладдя. Вона працює продавцем у магазині, отримує заробітну плату близько трьох тисяч гривень на місяць. Оскільки коштів не вистачає, вона вирощує овочі та продає їх, крім того для оплати навчання вона змушена просити допомогу у своїх батьків. Відповідач коштів на утримання сина не виділяє. Оскільки у зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, позивачка вважає, що відповідач повинен надавати сину матеріальну допомогу.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та підтвердив у повному обсязі пояснення позивачки. Наполягав на тому, що він у зв`язку з навчанням повинен бути присутнім на лекціях, які у робочі дні проводяться через мережу Інтернет. Він навчається дистанційно, проживає з матір`ю та молодшою сестрою. Саме матір забезпечує його всім необхідним для життя. Після досягнення ним повноліття батько припинив сплачувати аліменти, ніякої матеріальної допомоги не надає, не цікавиться його життям.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, підтримала заперечення, викладені письмово у відзиві на позов, який долучений до справи. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки зі сплати аліментів, які стягувались до повноліття сина ОСОБА_4 , виникла переплата у значній сумі 134071,45 грн. Факт переплати підтверджений документально розрахунком державного виконавця. Переплата утворилася внаслідок помилки, допущеної державними виконавцями при визначенні суми щомісячних платежів. Відповідач намагався оскаржити дії державних виконавців в судовому порядку, однак його заява була повернута з процесуальних підстав. Наразі відповідач звільнений з роботи, не має офіційного заробітку, проживає з теперішньою дружиною та їхньою спільною дитиною в Тернополі як тимчасово переміщена особа, змушений винаймати житло. Крім того, від другого шлюбу відповідач має неповнолітню дитину, на утримання якої сплачує аліменти за рішенням суду, зі сплати аліментів наявна заборгованість, що підтверджено документально. Указані обставини, на думку представника відповідача, свідчать про те, що відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Суд, заслухавши в судовому засіданні учасників справи, з`ясувавши позицію сторін та третьої особи по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 установлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано 09 серпня 2007 року. (а.с.6)

З дослідженого свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 установлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Чернігові, його батьками зазначені: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с. 5).

З дослідженої в судовому засіданні довідки Академії Державної пенітенціарної служби №2402 від 26.10.2022 установлено, що ОСОБА_2 07.09.2022 був зарахований на навчання до Академії Державної пенітенціарної служби на І курс, спеціальність 262 „Правоохоронна діяльність. Навчання за кошти фізичних та юридичних осіб, форма навчання денна. Термін закінчення навчання - серпень 2025 року. (а.с.4)

Дослідженням довідки №39 від 06.03.2023 Городнянської міської ради встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_4 ; за вказаною адресою також зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Згідно з приписами ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання, що визначено ч. 2 ст. 199 СК України.

Положеннями ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_2 на цей час є повнолітнім, він продовжує навчання, форма навчання денна, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Відповідач має змогу таку допомогу надавати, оскільки є працездатним, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки.

Відповідачем у поданому ним відзиві зазначалось, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 . Суд частково погоджується з доводами відповідача та приймає, до уваги те, що відповідач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім того, через збройну агресію Росії проти України відповідач був змушений разом із сім`єю покинути місце свого проживання та наразі має статус внутрішньо переміщеної особи, офіційно не працює. Указані обставини підтверджені документально. (а.с.37-69) Тому суд дійшов висновку про те, що відповідач наразі не має можливості надавати своєму повнолітньому сину матеріальну допомогу у розмірі, заявленому позивачкою.

Водночас, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 є працездатним, не має інвалідності, він не позбавлений фактичної можливості працювати або займатися підприємницькою та отримувати дохід.

Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси сина сторін, при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, тобто до серпня 2025 року включно, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років.

У силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд у силу ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 199-200 Сімейного кодексу України, ст. 4-5, 12-13, 141, 259, 263-265, 268, 272, 274-279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, а саме до серпня 2025 року, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Стягнути ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 992 грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Поовний текст рішення складений 10.03.2023.

Суддя М.В.Лиманська