Провадження № 2/554/353/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Проскурня Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що відповідачам надані послуги з теплопостачання в квартиру по АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 53,3 кв.м; за період з 01.05.2017 року по 01.12.2021 року існує заборгованість в розмірі 20497,29 гривень. Просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги у розмірі 20497,29 гривень.

Ухвалою суду від 06.12.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17 січня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Мушук В.В. надав відзив на позовну заяву, в якому прохав застосувати строк позовної давності до вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання. Зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом 15.08.2022 року, тому у даному випадку може бути пред`явлений позов про стягнення заборгованості за період з 15.08.2019 року, у той час, коли позивачем нараховано заборгованість з травня 2017 року. За таких обставин, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності для пред`явлення позову про стягнення заборгованості за вказаний у позові період. Крім того, з розрахунку заборгованості, який міститься в додатку до позову вбачається, що заборгованість відповідачів перед позивачем суттєво зросла (на 10 583,60 грн.) саме за споживання гарячої води у вересні 2021 року. При цьому, якщо звернути увагу на графу "постачання гарячої води», то з травня 2017 року по червень 2021 року позивач вказує кількість поставленої гарячої води на рівні 0 м3, та лише у червні 2021 року зазначає 0,24 м3 поставленої гарячої води, у липні та серпні по 7,44 м3, а у вересні 2021 року одразу 118,2 м3 на суму 10 583,60 грн.. Вочевидь дві особи за місяць використати 118,2 м3 гарячої води при нормі 3 м3 на місяць, фізично не можуть, що викликає сумнів у вірності проведеного позивачем розрахунку. 3 чого виходив позивач, вказуючи у розрахунку постачання за вересень 2021 року 118,2 м3 гарячої води, у позові не зазначено, однак вочевидь значення вказані у розрахунку є невірними та не відповідають дійсності.

3 огляду на вказане, вважає позов поданий з порушення строків позовної давності, а поданий розрахунок необґрунтованим, у зв?язку із чим у задоволені позову просив відмовити (а.с.20-21).

27.01.2023 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що заперечення викладені у відзиві є безпідставними та необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Полтавське

обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Потаватеплоенерго" надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартиру АДРЕСА_2 на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, укладеного з ОСОБА_1 26 червня 2018 року. Протягом тривалого часу за адресою: АДРЕСА_1 відповідачами не в повному обсязі проводились оплати за спожиті послуги теплопостачання, що стало підставою для звернення 23 вересня 2022 року до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою.

Щодо застосування строків позовної давності за період заявлених підприємством

позовних вимог зазначає, що зв?язку з неналежним виконанням зобов?язань по оплаті за спожиті послуги утворилася заборгованість, щодо стягнення якої підприємство було змушене звернутися до суду. Слід врахувати, що судовий захист було реалізовано 23 вересня 2022 року зверненням до суду з позовною заявою, яка перериває перебіг строку позовної давності. Крім того, згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020 р., під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені у тому числі статтями 257 та 258 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2* № 211 від 11.03.2020р. карантин встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України. У подальшому постановами Кабінету Міністрів України дія карантину неодноразово продовжувалася, та на сьогодні не скасовано. Таким чином, перебіг позовної давності зупинено до кінця дії карантину. Щодо оплат проведених за період заявлених позовних, за який представник просить відмовити, застосувавши строк позовної давності, зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов?язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. За період, за який представник відповідача адвокат Мушук В.В. просить застосувати строк позовної давності, проводилися часткові оплати за спожиті послуги, які перевищували розмір поточних нарахувань та свідчать про визнання відповідачами вказаної заборгованості. Згідно наданого до суду розрахунку заборгованості за відсутності нарахувань за спожиті послуги також здійснювалися оплати, які однозначно свідчать про визнання заборгованості та вжиття боржниками дій по її погашенню. Таким чином, оплати, що проводилися відповідачами за період заявлених підприємством позовних вимог, відповідно до частин 1, 3 статті 264 Цивільного кодексу України, є підставою для переривання строку позовної давності. Щодо посилань представника на неправомірність нарахування послуг зазначає, що квартира АДРЕСА_3 була обладнана вузлом обліку гарячої води. Однак, після закінчення чергової повірки - 30 травня 2020 року жодних підтверджень робочого стану квартирного лічильника гарячої води за вказаною адресою підприємству надано не було.

Також звертає увагу на те, що із запровадженням карантину на всій території України лище з червня 2021 року нарахування за спожиту послугу з централізованого постачання гарячої води по квартирі АДРЕСА_3 здійснювалося ПОКВПІГ Полтаватеплоенерго" за нормою споживання, з розрахунку кількості зареєстрованих у квартирі осіб (за обліковими даними підприємства - 2 особи). І лише у вересні 2021 року згідно інформації наданої споживачами абонентській службі підприємства було з?ясовано, що з часу останнього показника лічильника гарячої води було використано 111 м3. Тобто таку кількість гарячої води було фактично використано відповідачами (споживачами) за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.11.2018 по 01.06.2021 року, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим до суду. Враховуючи викладене, у вересні 2021 року за поточний місяць підприємством було здійснено нарахування виходячи з кількості зареєстрованих у квартирі осіб в розмірі - 7,2м3, а також проведено нарахування використаних споживачами за попередній період 111м3 (339-228-111 м3), відповідно до фактично спожитого обсягу гарячої води. Зважаючи на викладене, нарахування за послугу з централізованого постачання гарячої води за вересень 2021 року в розмірі 10583,60 грн. є правомірним та обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам, матеріалам справи та доказам наданим позивачем до суду (а.с.25-30).

Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явились, про місце та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 просив розглянути справу без його участі.

Суд вважає можливим, у відповідності до ст.ст.211,223 ЦПК України, розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.05.2017 року по 01.12.2021 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 20497,29 гривень. При цьому, розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам (а.с.4-5).

Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Тому, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.05.2017 року по 01.12.2021 року в сумі 20497,29 гривень.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і електричної енергії) за індивідуальним договором складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України; плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, які забезпечують надання такої послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п.п. 17, 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги.

Таким чином, з відповідачів на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" підлягає стягненню сума заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.05.2017 року по 01.12.2021 рік в розмірі 20497,29 грн.

Разом з тим, представник відповідача у відзиві заявив про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті України). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин у частині порядку оплати вартості отриманих послуг - щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, слід виходити з того, що у разі неналежного виконання споживачем обов`язку з оплати вартості отриманих послуг позовна давність за вимогами надавача послуг повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 року, карантин встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України. У подальшому постановами КМУ дія карантину неодноразово продовжувалася, зокрема останньою постановою №981 від 22 вересня 2021 року і за станом на час звернення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до суду з позовом (вересень 2022 року) карантин продовжував свою дію.

Таким чином, якщо позовна давність не спливла, то її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Після припинення дії карантину строк, що залишався до кінця спливу позовної давності щодо сплати заборгованості по комунальним платежам продовжить свій перебіг.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2022 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.05.2017 року по 01.12.2021 року. Станом на 23.09.2022 року загальний строк позовної давності (три роки) по вимогам про стягнення заборгованості станом на 01.05.2017 року не сплив, а тому слід вважати обґрунтованою вимогу про стягнення заборгованості, яка визначена у позові.

Слід також зазначити, що за період, за який представник відповідача просить застосувати строк позовної давності, проводилися часткові оплати за спожиті послуги, які перевищували розмір поточних нарахувань та свідчать про визнання відповідачами вказаної заборгованості.

З урахуванням наведеного, доводи сторони відповідача про існування підстав для застосування строку давності не можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 2481 гривень.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,263-265 ЦПК України, ст.ст.16,525,526,541 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Комарова,2а; ) суму заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 20497,29 гривень та повернення судового збору в сумі 2481гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місцезнаходження: м.Полтава, вул.Комарова,2а; ;

відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2

Суддя А.М.Чуванова