Справа № 355/812/21
Провадження № 4-с/355/2/23
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Червонописького В.С.,
секретаря судового засідання Котенко Л. О.,
розглянувши скаргу адвоката Гарницького Павла Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Баришівського районного відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дії/бездіяльність органу примусового виконання, -
ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_1 адвокат Гарницький П.П. звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання Баришівського районного відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) мотивуючи свою заяву тим, що у Баришівському районному відділі державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №69381668 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини. Як зазначає скаржник, боржник їй погрожував та відмовлявся сплачувати аліменти.
27.12.2022 ОСОБА_1 , послухавши поради державного виконавця Беднарської Ю.П., написала розписку про те, що вона отримала від боржника грошову суму у розмірі 33 029,37 грн.
13.01.2023 у своїй заяві державному виконавцю ОСОБА_1 просила не приймати до уваги вказану розписку та здійснити новий розрахунок заборгованості. Державний виконавець, посилаючись на те, що відсутні підстави для визнання розписки недійсною, повідомила ОСОБА_1 про те, що у боржника відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Такі дії державного виконавця ОСОБА_3 стягувач вважає неправомірними та просить суд зобов`язати її здійснити перерахунок аліментів без врахування написаної власноруч стягувачем розписки від 27.12.2022.
08.02.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено на 14.02.2023. Зобов`язано державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати суду матеріали виконавчого провадження № 69381668.
08.02.2023 від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи без участі скаржника та його представника.
09.02.2023 від відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист про перенесення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю державного виконавця.
Розгляд справи перенесено на 16.02.2023.
16.02.2023 на виконання вимог ухвали суду від 08.02.2023 від відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли матеріали виконавчого провадження №69381668, надано письмові пояснення.
В судове засідання сторони не з`явились.
Суд розглядає справу за наявними матеріалами.
14.01.2022 Баришівським районним судом Київської області ухвалено рішення суду по справі №355/812/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Баришівським районним судом Київської області видано стягувачу виконавчий листи від 14.03.2022.
На підставі вищевказаного виконавчого листа від 14.03.2022р. Державним виконавцем Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарською Юлією Петрівною було відкрито виконавче провадження та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2022.
У своїй заяві скаржник зазначає, що з початку 2022 року, боржник ОСОБА_2 відмовився сплачувати стягувачу аліменти на утримання їхньої доньки та постійно погрожував стягувачу ОСОБА_1 ..
27.12.2022 стягувач прийшла до державного виконавця ОСОБА_3 та повідомила про погрози, які надходили до неї від боржника, який відмовлявся сплачувати аліменти на утримання доньки.
Скаржник зазначає, що вислухавши стягувача, державний виконавець ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що боржник не сплачував жодної копійки стягувачу, запропонувала написати стягувачу розписку про отримання від боржника грошових коштів у сумі 33 029 грн. 37 коп., текст, якої надиктувала стягувачу сама. Не усвідомлюючи свої дії та побоюючись погроз боржника, будучи в пригніченому моральному становищі, стягувач послухала пораду державного виконавця та написала вказану розписку.
13.01.2023 через свого представника - адвоката Гарницького П.П. була подана заява державному виконавцю ОСОБА_3 про відкликання розписки від 27.12.2022р. та вжиття негайних заходів. У вказаній заяві від 13.01.2023, стягувач просила державного виконавця не приймати до уваги розписку від 27.12.2022, написану стягувачем щодо отримання від боржника коштів у сумі 33 029 грн. 37 коп., оскільки стягувач писала її перебуваючи під моральним тиском. Стягувач просила провести новий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням того, що боржник ОСОБА_2 перебуває у лавах Збройних Силах України та отримує стабільний дохід з якого повинно бути проведені відрахування на сплату аліментів на утримання дитини.
З листа начальника Баришівського ВДВС Старенького М.І. від 18.01.2023, вбачається, що в державного виконавця не має підстав вважати недійсною написану стягувачем розписку 27.12.2022 про отримання від боржника грошових коштів, оскільки державний виконавець вважає, що інформація, яка написана в розписці достовірна. Враховуючи дані обставини, повідомили, що, на даний час, у боржника відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, тому 27.12.2022 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з рахунків боржника та скасовані всі тимчасові обмеження. Новий розрахунок заборгованості по аліментам до листа від 18.01.2023 начальником Баришівського ВДВС надано не було.
Скаржник вважає, що така поведінка державного виконавця ОСОБА_3 є протиправною та такою, що вводить стягувача в скрутне матеріальне становище.
У своїх письмових поясненнях Баришівський ВДВС заперечував проти задоволення скарги на наступних підставах.
На виконанні у відділ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/355/253/22 від 14.03.2022 про зміну способу стягнення аліментів, визначений рішенням Баришівського районного суд від 04.10.2016 року №2/355/1161/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно, що належить йому на праві власності. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. 27.12.2022 року до відділу з`явилася ОСОБА_1 та повідомила, що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 відсутня. Жодних пояснень щодо погроз від боржника стягувачу державному виконавцю не надавалося. Після чого державним виконавцем було запропоновано стягувачу написати розписку щодо отриманих коштів, оскільки розділ XVI Інструкції з примусового виконання рішень говорить: «Розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із: ... заяв та (або) розписок стягувача».
Стягувач ОСОБА_1 надала державному виконавцю розписку та посвідчення особи, зазначивши у розписці, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.12.2022 року відсутня.
27.12.2022 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з рахунків боржника та скасовано всі тимчасові обмеження.
Представником Баришівського ВДВС надано пояснення, що враховуючи все вищевикладене, у державного виконавця відсутні підстави не приймати до уваги розписку від 27.12.2022, написану стягувачем ОСОБА_1 щодо отримання від ОСОБА_2 коштів у сумі 33 029,37 грн.
Усі вищевказані документи, на які посилались сторони, наявні в матеріалах справи.
Крім того, матеріалами виконавчого провадження №69381668 встановлено, що 17.01.2023 державним виконавцем Беднарською Ю.П. здійснено запит до Броварського РТЦК щодо боржника ОСОБА_2 про проходження ним військової служби у лавах Збройних Сил України.
02.02.2023 надійшла відповідь про те, що ОСОБА_2 на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, на військову службу до лав Збройних Сил України не призивався та контракт з ним не укладався.
З приводу вищевикладеного Суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Частиною 1 ст. 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч.4 ст.19 Закону, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Відповідно до п.4 Розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ від 02.04.2012 №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Частинами 1-4, 8 ст. 71 Закону передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
В частині першій ст. 195 Сімейного кодексу України визначений строк, за який нараховується заборгованість зі сплати аліментів - «час, протягом якого не проводилось їх стягнення», тобто аліменти не сплачувались взагалі або сплачувались у розмірі, меншому за мінімальний гарантований розмір, передбачений Сімейним кодексом України, а також суб`єкта (платник аліментів який отримує заробіток(доход)) та базовий розмір (фактичний заробіток (доход)) для нарахування заборгованості за аліментами.
Частина 2 цієї статті визначає іншого суб`єкта (платник аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу) та базовий розмір (середня заробітна плата працівника для даної місцевості) для нарахування заборгованості за аліментами. При цьому, у частині другій статті 195 СК України не зазначений строк, за який повинна нараховуватись заборгованість за аліментами, отже необхідно застосовувати строк, зазначений у частині першій цієї статті, оскільки законодавець вказав у частині 2 ст.195 СК України умови та складові визначення заборгованості за аліментами, які відрізняються від вказаних у частині першій цієї статті, а строк, за який нараховується заборгованість, не вказав, з метою уникнення зайвого повторення, тому що він залишається тим же, що і в частині першій - «час, протягом якого не проводилось їх стягнення».
Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Згідно ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено виключного переліку документів, які б підтверджували факт погашення боргу, чи надавали б право державному виконавцю піддавати сумніву власноручно написані стягувачами розписки про отримання ними коштів від боржника.
Суд звертає увагу на те, що матеріали виконавчого провадження №69381668 містять розрахунок заборгованості від 10.06.2022 №8198, розрахунок заборгованості від 24.10.2022 №13106 та розрахунок заборгованості по аліментам від 27.12.2022. Таким чином, доводи скаржника про те що дії державного виконавця є неправомірними оскільки остання не здійснила перерахунок заборгованості по аліментам, є безпідставними.
Суд відхиляє доводи скаржника про те, що розписка про отримання від боржника коштів, складена стягувачем внаслідок погроз боржника та вмовлянь чи пропозицій державного виконавця, оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження даного факту відносно стягувача, наприклад судового рішення/вироку суду, яким встановлено такі обставини. Таким чином, посилання скаржника на те, що боржник їй погрожував не свідчить про написання стягувачем розписки від 27.12.2022 внаслідок вмовлянь чи пропозицій державного виконавця.
Більш того, слід зазначити, що предметом розгляду у даній справі є неправомірні дії державного виконавця, яка полягає у не відкликанні розписки від 27.12.2022 та небажанні повторно здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, однак суд не зобов`язаний встановлювати обставини складання стягувачем розписки від 27.12.2022. Сам факт наявності розписки, з якої вбачається, що боржник надав стягувачеві в рахунок аліментів кошти у розмірі 33 029,37 грн., свідчить про виконання боржником рішення суду щодо сплати аліментів.
Також, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено виключного переліку документів, які б підтверджували факт погашення боргу, чи надавали б право державному виконавцю піддавати сумніву власноручно написані стягувачами розписки про отримання ними коштів від боржників.
Державний виконавець у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не наділений повноваженнями з`ясовувати обставини написання стягувачами розписок про отримання коштів в рахунок погашення боргу, зокрема встановлювати їх безгрошовість та написання їх під тиском чи з погрозами насильства.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази про вручення підозри чи обвинувального акту або обвинувального вироку, який набрав законної сили, з приводу написання стягувачем розписки під тиском.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).
В даному випадку, доводи скарги ОСОБА_1 , спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Суд прийшов до висновку що дана скарга не підлягає задоволенню з огляду на необґрунтованість.
На підставі викладеного та, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.259, 260, 447, 449, 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги адвоката Гарницького Павла Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Баришівського районного відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дії/бездіяльність органу примусового виконання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому ухвали суду.
Повний текст ухвали виготовлено 27.02.2023.

Суддя В.Червонописький