Справа № 132/353/23
Провадження № 2/132/266/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" лютого 2023 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Калинівської міської ради Вінницької області, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі в позові вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_4 , який мешкав в с. Павлівка, Хмільницького району Вінницької області (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Спадщину після смерті останнього позивачі прийняли як діти, які є спадкоємцями за заповітом складеним ОСОБА_4 за життя та посвідченим приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу, Вінницької області 22.10.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №3292, та 27.01.2023 року оформили спадщину на частину спадкового майна, що підтверджується копіями свідоцтв про спадщину за заповітом, які додаються до позову.

До складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , входять також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Однак, документально оформити прийняту спадщину після смерті батька на зазначене вище будинковолодіння та земельну ділянку в нотаріальному порядку позивачі позбавлені можливості, в зв`язку з чим 23.01.2023 року отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 28/02-31 .

Так, із свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 16.08.1989 року, виданого на ім`я батька ОСОБА_4 виконкомом Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району, Вінницької області на підставі рішення Калинівської районної ради народних депутатів №108 від 31.03.1988 року, зареєстрованого Вінницьким бюро технічної інвентаризації 16.08.1989 року в реєстрову книгу № 4/936, записано, що ОСОБА_4 не власник, а голова колгоспного двору. Крім того, на зазначеному вище свідоцтві відсутній підпис голови виконкому та печатка сільської ради.

Тому позивачі звертаються до суду з даним позовом.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 надали на адресу суду заяви, відповідно до яких позов підтримують та просить справу розглянути за їх відсутності.

Відповідач уповноважений представник Калинівської міської ради вінницької області Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , згідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглядати у її відсутність.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, судом достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 , який мешкав в с.Павлівка, Хмільницького району Вінницької області (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Спадщину після смерті останнього позивачі прийняли як діти, які є спадкоємцями за заповітом складеним ОСОБА_4 за життя та посвідченим приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу, Вінницької області 22.10.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №3292, та 27.01.2023 року оформили спадщину на частину спадкового майна, що підтверджується копіями свідоцтв про спадщину за заповітом, які додаються до позову.

До складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , входять також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Однак, документально оформити прийняту спадщину після смерті батька на зазначене вище будинковолодіння та земельну ділянку в нотаріальному порядку позивачі позбавлені можливості, в зв`язку з чим 23.01.2023 року отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 28/02-31 .

Так, із свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 16.08.1989 року, виданого на ім`я батька ОСОБА_4 виконкомом Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району, Вінницької області на підставі рішення Калинівської районної ради народних депутатів №108 від 31.03.1988 року, зареєстрованого Вінницьким бюро технічної інвентаризації 16.08.1989 року в реєстрову книгу № 4/936, записано, що ОСОБА_4 не власник, а голова колгоспного двору. Крім того, на зазначеному вище свідоцтві відсутній підпис голови виконкому та печатка сільської ради.

Проте, лише ОСОБА_4 був власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Павлівського старостинського округу № 48 від 23.01.2023 року, довідкою-випискою з погосподарської книги Павлівської сільської ради за 1991-1995 роки № 49 від 23.01.2023 року. Зокрема, ОСОБА_4 було передано в приватну власність всю присадибну земельну ділянку рішенням 14 сесії 21 скликання від 17.01.1994 року, та видано 18.02.2010 року державний акт на право приватної власності на землю серії ЯК № 782883 на підставі рішення 21 сесії 5 скликання Павлівської сільської ради Калинівського району, Вінницької області серії ЯК № 782383 (копія якого долучена до матеріалів справи).

Згідно положень ст. ст. 17, 18, 19 Закону України "Про власність", який регулював відносини до припинення поняття «колгоспного двору», та частини 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору, мають ті члени колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів.

Однак, станом на день припинення існування колгоспного двору (в зв`язку з набранням чинності ЗУ Про власність від 07.02.1991 року) в будинку були зареєстровані крім батьків, позивачі ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 . Останні, не претендували і не претендують на членство до цього часу, так як вважаають померлого батька єдиним власником вказаного будинковолодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦК України, суб`єктами приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст.392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Згідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набутгя спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за заповітом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності в рівних частках на:

житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 , загальною площею 117,2 м.кв., житловою площею 64,5 м.кв., вартістю 192000,00 грн.,

земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, кадастровий номер :01:011:0157, вартістю 68000,00 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 с.Павлівка, Хмільницького району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: