Ухвала

13 березня 2023 року

м. Київ

справа № 752/589/16-ц

провадження № 61-3416ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» (далі - ПАТ «УКРСОЦБАНК») звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 11 280,58 доларів США, що за курсом Національного банку України складало 264 537,39 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року позов ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» 11 280 58 доларів США, які за курсом Національного банку України становлять 264 537,38 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» 3 968,05 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року скасовано в частині задоволених позовних вимог про стягнення пені у розмірі 396,10 доларів США з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» судовий збір

у розмірі 152,77 грн.

07 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого

2023 року (надійшла до суду 10 березня 2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць