Провадження № 2/522/2759/23
28 лютого 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Шенцевої О.П.
за участі секретаря - Шумило М.Р.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опік и та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
10.11.2022 року до суду надійшла позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Представник третьої особи надала заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, будь-яких пояснень та заперечень до суду не направила.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно висновку Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.10.2022 року № 01-11/1236/3вих., проекту висновку Служби у справах дітей Одеської міської ради від 16.08..2022 року № 07/6783 та наданих документів про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 у відношенні малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній перебуває в КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради з 19.08.2021 року по теперішній час.
Відповідно до Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.09.2021 року № 453, малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово влаштовано до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення.
Згідно Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.05.2022 року № 240 продовжено термін тимчасового перебування малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в державному дитячому закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на повне державне забезпечення.
Висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.10.2022 року № 01-11/1236/3вих. встановлено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючі належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки остання не виконує своїх батьківських обов`язків.
А тому, з огляду на обставини справи, суд вважає, що позов про позбавлення батьківських прав відповідача правомірний, обґрунтований, відповідає нормам ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, заявлений в інтересах дитини і має бути задоволений.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування.
Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з п.п. 15,16 Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 від 19.12.2008 року) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного, з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що вона залишила дитину на вулиці, не відвідує дитину в будинку дитини, не цікавиться його життям та розвитком, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займалась та не займається вихованням та утриманням сина, не задумується про долю дитини, її майбутнє. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
З огляду на наведене, враховуючі ставлення ОСОБА_2 до малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи встановлено обставини, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідачки батьківських прав.
Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволені позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч. 1, 5 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Окрім того, згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів, однак враховуючи неможливість виходу за межі позовних вимог, приходить до висновку про визначення розміру аліментів у заявленому позивачем розмірі, тобто в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення малолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 10.11.2022 року.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином, судовий збір у розмірі 2481 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 84, 141, 164, 180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, ч. 4 ст. 223, 241, ч. 2 ст. 247, 258, 263-265, 268, 280-282, 354, 430 ЦПК України, Законом України «Про охорону дитинства» суд,-
Позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав у відношенні малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.11.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір в розмірі 2481 гривень.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 28.02.2023 року.
Суддя