КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ____________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/549/23
30.01.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Петренка В.С.
за участю секретаря - Ратовської А.С.,
07.09.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приморської державної нотаріальної контори в м. Одесі в якій просить суд звільнити майно з під арешту належне ОСОБА_1 , ОСОБА_2 шляхом скасування Постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 06.09.2002 р. та роз`яснити, що вказане рішення є підставою для виключення Другим Київським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі та Приморською нотаріальною конторою м. Одеси з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження належного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме:
-реєстраційний номер обтяження 8181000;підстава обтяження: постанова б/н, 06.09.2002, Київський РВ ДВС управління Юстиції в м. Одесі; додаткові дані: архівний номер: 3188106 ODESA1, архівна дата: 09.09.2002 14:53:00, дата виникнення: 09.09.2002, № реєстра: 2122-2002, внутр. № С701582А2АF3562F653А. Об`єкт обтяження: все майно. Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 ; власник: ОСОБА_4 ; реєстраційний номер обтяження 8181007;підстава обтяження: постанова б/н, 06.09.2002, Київський РВ ДВС управління Юстиції в м. Одесі; додаткові дані: архівний номер: 3188106 ODESA1, архівна дата: 09.09.2002 14:53:00, дата виникнення: 09.09.2002, № реєстра: 2122-2002, внутр. № С701582А2АF3562F653А. Об`єкт обтяження: все майно. Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 ; власник: ОСОБА_4 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на те, що підставою для звернення із цим позовом є відмова у скасуванні арештів з майна позивачів успадкованого після смерті спадкодавця ОСОБА_4 накладених ще за життя спадкодавця Київським РВ ДВС управління юстиції в м. Одесі на майно спадкодавця. Проте, під час успадкування майна боржника, ОСОБА_1 зверталася до Київського р-го суду м. Одеси у 2013 році із позовом про звільнення з-під арешту майна, після чого отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Наприкінці 2021 року позивачкам стало відомо про існування обтяжень вчинених 1 Державною нотаріальною конторою 12.11.2008 р., підставою обтяження є постанова б/н, 06.09.2002, Київський РВ ДВС управління Юстиції в м. Одесі. З часу відкриття спадщини після смерті боржника минуло 16 років, кредитори спадкодавця до нотаріуса не зверталися в установленому законом порядку, а тому навіть у випадку наявності вимог з боку можливих кредиторів, ці вимоги не могли б бути захищені у судовому порядку в силу ст. 1269,1270,12 72 ЦК України, оскільки кредитори своєчасно не звернулися до нотаріуса із відповідною заявою. Діючих виконавчих проваджень відносно позивачів чи спадкодавця не існує, а тому на думку позивачів збереження арештів та виниклих обмежень є незаконним та таким, що порушує права власності позивачів. Станом на дату звернення із цим позовом, власниками квартири АДРЕСА_4 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказані права власності ними оформлені в установленому законом порядку, проте досі існують обмеження на належній їм квартирі, що виникли на підставі Постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 06.09.2002р. На підставі цієї постанови двічі вносилися обмеження обтяження органами ДВС та державною нотаріальною конторою.
Позивачі у своєму позові вказують, що на склад родини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 117040 від 26.01.1998 р. та Свідоцтва про право власності від 26.01.1998 року, було передано у власність в рівних частках (по 1/5 частині) квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 65,2 кв.м. ОСОБА_4 належало за життя 1/5 частка у квартирі АДРЕСА_4 , загальною площею 65,2 кв.м. Отже, майно боржника на яке мало накладатися обмеження складалося не зі всієї квартири, а з її частки, і між тим, Державна виконавча служба наклала арешт на все майно належне боржнику - ОСОБА_4 , а 1 Державна нотаріальна контора (правонаступником якої є Приморська державна нотаріальна контора), вбачаючи з архівної виписки, накладений арешт на квартиру АДРЕСА_4 .
Позивачі вказують, що ОСОБА_1 належить 2/3 (11/15) частини квартири, які вона отримала: 1/5 частину з порядку приватизації у 1999р.; 1/10 в порядку спадкування після померлого чоловіка ОСОБА_4 ; 1/10 частину після померлої матері ОСОБА_5 у 2003р. та 1/3 частини після смерті батька ОСОБА_6 . ОСОБА_2 (донька заявниці) належить 1/3 частини у квартирі АДРЕСА_4 , які вона отримала - 1/5 частину в порядку приватизації у 1999р.; 1/10 в порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_4 . Тому, співвласниками квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 .
Позивачі зазначають, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні наступні обтяження щодо ОСОБА_4 : реєстраційний номер обтяження 8181000, підстава обтяження: постанова б/н, 06.09.2002, Київський РВ ДВС управління Юстиції в м. Одесі; додаткові дані: архівний номер: 3188106 ODESSA1, архівна дата: 09.09.2002 14:53:00, дата виникнення: 09.09.2002, № реєстра:2122-2002, внутр. № С701582А2АF3562F653А. Об`єкт обтяження: все майно. Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 ; власник: ОСОБА_4 ; реєстраційний номер обтяження 8181007, підстава обтяження: постанова б/н, 06.09.2002, Київський РВ ДВС управління Юстиції в м. Одесі; додаткові дані: архівний номер: 3188106 ODESSA1, архівна дата: 09.09.2002 14:53:00, дата виникнення: 09.09.2002, № реєстра:2122-2002, внутр. № С701582А2АF3562F653А. Об`єкт обтяження: все майно. Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 ; власник: ОСОБА_4 .
Позивачі також зазначають, що ОСОБА_4 не був єдиним власником квартири АДРЕСА_4 . За життя останньому належала 1/5 частка квартири. В той час як арешт накладений на всю квартиру. Частка ОСОБА_4 була успадкована безперешкодно позивачем та її донькою. Кредитори боржника не зверталися в установленому законом порядку до нотаріуса із відповідною заявою. На час звернення до суду із заявою у системі органів Державної виконавчої служби України відсутні відкриті виконавчі провадження, де боржником були б ОСОБА_4 або ОСОБА_1 або співвласниця ОСОБА_2 . А тому на думку позивачів відсутні підстави для збереження арештів чи заборон на успадкованому ними майні.
Враховуючи вищевказане, позивачі звернулись до суду з відповідною заявою.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Петренко В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 08.09.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приморської державної нотаріальної контори в м. Одесі про звільнення майна з-під арешту було залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 992 грн. 40 коп., та надати докази такої сплати, надати докази надсилання листом з описом вкладення відповідачам копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї. Роз`яснено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
19.09.2022 року представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Веселової Олени Олександрівни було надіслано заяву про вступ у справу як представника та заяву про відкриття провадження, якою було усунуто недоліки зазначені ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2022 року.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 20.09.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приморської державної нотаріальної контори в м. Одесі про звільнення майна з-під арешту. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Вказана ухвала судді була направлена на адресу відповідача - ОСОБА_3 , зазначену у позовній заяві, однак, у встановлений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позов, не було надано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», також ОСОБА_3 викликався до судового засідання шляхом опублікування оголошення на сайті судової влади з урахуванням положень ст. 275 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Приймаючи до уваги, що оголошення на сайті судової влади було вчасно опубліковано, суд зазначає, що відповідач про час та місце судових засідань повідомлений належним чином.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приморської державної нотаріальної контори в м. Одеси в судове засідання 30.01.2023 року не з`явився, проте 31.10.2022 року через канцелярію суду надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі та зазначив, що заперечень щодо ухвалення рішення Приморська державна нотаріальна контора в м. Одеси не має.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання 30.01.2023 року не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом на поштовому повідомленні. Заперечення на позовну заяву до суду не надав, про причини неявки суд не повідомив.
20.10.2022 року представник позивачів надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу у відсутність учасників справи в порядку заочного спрощеного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26.01.1998 року, було передано у власність в рівних частках (по 1/5 частині) квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 65,2 кв.м. ОСОБА_4 належало за життя 1/5 частка у квартирі АДРЕСА_4 , загальною площею 65,2 кв.м.
Відділом державної виконавчої служби Київського району управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-144 виданого 21.06.2002 року Київським районним судом м. Одеси було постановлено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.09.2002 року, згідно якої було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 та накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори А.О. Ставнійчук було видано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 частку квартири під АДРЕСА_4 .
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Так, статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Викладене вище дозволяє суду дійти висновку, що наявність арешту та заборони відчуження на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , перешкоджає спадкоємцям реалізувати свої майнові права.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 за № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).
Судом встановлено, що питання про зняття арешту з майна не було вирішено своєчасно, тому існує необхідність вжиття заходів щодо зняття арешту, оскільки вказані обмеження створюють перешкоди у реалізації позивачами свого права на майно. Державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. У матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті зазначеного вище майна. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивачів, а тому їх право підлягає судовому захисту у заявлений ними спосіб шляхом зняття арешту з майна.
Підсумовуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Разом з цим, позовна вимога про скасування Постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 06.09.2002 р. не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Виходячи зі змісту положень ЦПК України щодо компетенції суду, останній не може скасовувати рішення прийняті в ході виконання виконавчого провадження. Судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом.
Також суд вважає за необхідне зазначити що, позивачі звернулись до суду з вимогою про скасування постанови державного виконавця, що є наслідком оскарження дій державного виконавця, або бездіяльності державного виконавця, яке має вирішуватися в порядку судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах (розділ VII ЦПК України) із врахуванням ст. 447 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
З огляду на наведене, суд вважає, що позивачі звернулися до суду не у спосіб, передбачений вимогами цивільно-процесуального закону.
Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 9, 10, 12, 18, 141, 263-265, 272, 353, 354 ЦПК України, суд ,
Звільнити з під арешту та зняти заборону відчуження з належного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме: реєстраційний номер обтяження 8181000;підстава обтяження: постанова б/н, 06.09.2002, Київський РВ ДВС управління Юстиції в м. Одесі; додаткові дані: архівний номер: 3188106 ODESA1, архівна дата: 09.09.2002 14:53:00, дата виникнення: 09.09.2002, № реєстра: 2122-2002, внутр. № С701582А2АF3562F653А. Об`єкт обтяження: все майно. Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 ; власник: ОСОБА_4 ; реєстраційний номер обтяження 8181007;підстава обтяження: постанова б/н, 06.09.2002, Київський РВ ДВС управління Юстиції в м. Одесі; додаткові дані: архівний номер: 3188106 ODESA1, архівна дата: 09.09.2002 14:53:00, дата виникнення: 09.09.2002, № реєстра: 2122-2002, внутр. № С701582А2АF3562F653А. Об`єкт обтяження: все майно. Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 ; власник: ОСОБА_4 .
В решті заявлених позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.