ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/216/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/1266/21 Категорія: 305010400 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2022 року, у складі судді Демчика Р.В.,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.12.2020 року о 21:27 год. в чотирьохквартирному одноповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , квартира в якому належить ОСОБА_2 сталася пожежа.

Позивач вказувала, що причиною пожежі згідно Акту про пожежу від 13.12.2020 року, Звіту про причину виникнення пожежі від 13.12.2020 року та Довідки Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області від 23.12.2020 року є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації печей ОСОБА_2 .

Пожежа перекинулась на квартиру позивачки, що належить їй на праві власності та завдала пошкоджень квартирі, та як наслідок, значної матеріальної та моральної шкоди.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь 56 216 грн. матеріальної шкоди, 40000 грн. моральної шкоди, витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 3500 грн., судовий збір покласти на відповідача.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд мотивував своє рішення тим, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки завданої матеріальної та моральної шкоди, оскільки розмір такої шкоди та вина відповідача в її завданні не доведені в судовому засіданні.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що з матеріалів справи та показів свідків, оцінка яким не була надана в оскаржуваному рішенні, прямо вбачаються підстави для відповідальності відповідача, зокрема, наявність шкоди в розмірі 56 216 грн, протиправна поведінка ОСОБА_2 , яка виразилася в порушенні правил пожежної безпеки при експлуатації печей, порушення правил пожежної безпеки призвело до загоряння суміжного приміщення, що належить ОСОБА_1 , його гасіння, та як наслідок проведення відновлювально-ремонтних робіт.

Звертає увагу, що в акті про пожежу від 13.12.2020 зазначено причину виникнення пожежі порушення правил пожежної безпеки при експлуатації печей. Вказує на те, що загоряння розпочалось в житловій частині ОСОБА_2 з причин неправильного поводження з пічним опаленням. Натомість, ОСОБА_2 не спростувала будь-якими доказами, що пожежа виникла не з її вини.

Скаржник звертає увагу, що суд неправильно застосував положення ст. 1166 ЦК України, згідно якої особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Крім того, скаржник зазначає, що висновком експерта від 21.12.2020 визначено вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно в будинку по АДРЕСА_2 , для усунення пошкоджень внаслідок пожежі. Розмір збитку складає 56 216 грн.

Також скаржник зазначає, що суд в порушення вимог ст. 265 ЦПК України не розглянув питання про відшкодування моральної шкоди, вимога про відшкодування якої ставилася в позовних вимогах.

Таким чином, на думку скаржника, суд першої інстанції допустився порушення норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини справи, та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 січня 2023 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положенням ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог, визначених ст. 263 ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Тобто збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою.

Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.

Установлено, що ОСОБА_2 є одним з чотирьох співвласників будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що ніким з учасників справи не заперечується.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з актом про пожежу від 13.12.2020, складеного комісією у складі провідного інспектора ЧМРВ Управління ДСНС України у Черкаській області Сидоренка В.В., гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , пожежа виникла 13.12.2020 о 21:00 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 . Місцем виникнення пожежі є перекриття. Пожежею знищено перекриття на площі 1 кв.м., гіпсокартон 3 кв.м., пошкоджено стіну площею 9 кв.м. Ймовірною причиною пожежі визначено порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення.

Відповідно до звіту про причину виникнення пожежі від 13.12.2020, в зв`язку тим, що напередодні пожежі, гр. ОСОБА_2 топила грубу, за адресою АДРЕСА_3 , після чого через деякий час у гр. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , яка проживає в спільному будинку, почав виходити дім з під стелі, зроблено висновок, що ймовірною причиною пожежі стало порушення правил пожежної безпеки при експлуатації печей.

Наведеними доказами підтверджується факт пожежі, яка мала місце 13.12.2020 за адресою АДРЕСА_2 , та який ніким з учасників справи не заперечується.

Однак, з даних доказів не вбачається та неможливо встановити, що ця пожежа виникла внаслідок протиправних дій відповідачки, не встановлено місце виникнення пожежі, та шкода, яка завдана позивачці внаслідок пожежі.

У відзиві на позовну заяву відповідачка вказувала, що в домоволодінні АДРЕСА_2 співвласники користуються пічним опаленням, так як іншого опалення в будинку не має, а вивід диму йде через спільний димохід. Доступ та обслуговування димоходу мають та проводять всі співвласники (мешканці) будинку.

Дані обставини, зазначені ОСОБА_2 у відзиві, не були спростовані позивачкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведення достатніми та належними доказами вини ОСОБА_2 у виникненні пожежі, яка мала місце 13.12.2020.

Тобто, відсутні обов`язкові складові деліктних правовідносин для наявності підстав відшкодування шкоди, про яку вказує скаржник.

Доводи скаржника в частині порушення судом ст. 1166 ЦК України, що саме на відповідача покладено тягар доведення, що шкода завдана не з її вини, колегія суддів оцінює критично.

Так, з положення ст. 1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Натомість, відповідно до положень даної статті позивач повинна довести свої позовні вимоги, зокрема, що їй завдано майнову шкоду, розмір цієї шкоди, неправомірність дій відповідача, внаслідок яких завдана ця шкода.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дані обставини позивачем не доведено, а тому підстав для спростування вини у завданні шкоди у відповідача не виникло.

В позовній заяві ОСОБА_1 ставила вимогу про стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 56 216 грн., обґрунтовуючи даний розмір висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, проте, колегія суддів вважає такий розмір недоведеним, з огляду на наступне.

Висновком експерта №15-20 від 21.12.2020 визначено перелік пошкоджень житлового будинку по АДРЕСА_2 та вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких там необхідно провести для усунення пошкоджень внаслідок пожежі та визначено розмір збитку, який складає 56 216 грн.

Натомість, даним висновком не визначено розмір збитків, завданих безпосередньо позивачці.

Доводи скаржника, що загоряння розпочалось в житловій частині ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження доказами по справі. Пожежно-технічної експертизи у справі не проводилось, та ніхто з учасників справи не звертався з відповідним клопотанням, натомість, суд відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України позбавлений права за власною ініціативою призначати експертизу.

З огляду на те, що позивачем не доведений розмір матеріальної шкоди, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні донної позовної вимоги.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З наведених положень закону слідує, що насамперед для стягнення моральної шкоди повинен бути доведений факт заподіяння позивачеві моральної (немайнової) шкоди внаслідок дій або бездіяльності відповідача.

Натомість, як встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, даний факт не доведено позивачем належними та достатніми доказами, а тому підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду, яким дана належна оцінка, зводяться до переоцінки поданих та досліджених судом доказів та незгоди із висновками суду першої інстанції.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів доходить висновку, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2022 року є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2022 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст.389 ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова