Справа № 185/8616/22
Провадження № 2/185/510/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 лютого 2023 року Павлоградськийміськрайонний суд Дніпропетровськоїобласті у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики
13 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договорами позики в розмірі 57 900 грн. та судові витрати по справі.
Позов мотивовано тим, що вгрудні 2020 року до нього звернувся знайомий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з проханням позичити йому суму коштів в розмірі 6 500 грн. - для вирішення соціально-побутових питань. До цього часу відповідача ОСОБА_1 знав тривалий час, інколи з ним спілкувався. Ними було укладено боргову розписку від 16.12.2020 року. Погашення боргу відповідно до цієї розписки повинно було б відбутися до 15.02.2021 року.
Потім, відповідач у січні 2021 року знову ж таки звернувся до нього з проханням повторно «виручити» його та позичити йому ще кошти. 14.01.2021 року між ними знову було укладено розписку на суму 5 700 грн. Погашення боргу відповідно до цієї розписки повинно було б відбутися до 13.02.2021 року.
Відповідач ОСОБА_2 знову звернувся до ОСОБА_1 та попрохав його позичити йому кошти в розмірі 7 100 грн. Ними було укладено боргову розписку від 22.01.2021 року. Погашення боргу відповідно до цієї розписки повинно було б відбутися до 15.04.2021 року. На підтвердження чого позичальником було складено власноруч та підписано боргові розписки. У боргових розписках про отримання коштів було зазначено, що відповідач позичає грошові кошти та зобов`язується їх повернути в терміни зазначені в боргових розписках. Проте станом на день звернення до суду з позовом відповідачем не повернуті позивачу грошові кошти.
09 листопада 2022 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики та призначено справу до судового розгляду.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов до суду не подавав.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вислухавши пояснення представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягаютьзадоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77, ч 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, щопідтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що міжпозивачем та відповідачем булоукладено договори позики, на підтвердження якого було складено розписки, відповідно до умов якої відповідач взяв у позивача в борг кошти, які зобов`язався повернути в строки, зазначені в розписках, що підтверджується оригіналами розписок.
Відповідач не повернув позивачу суму боргу ані у строк, зазначений в розписках, ані до часу вирішенняданого спору в суді.
Статтею 202 ЦК визначено, щоправочином є дія особи, спрямована на набуття, змінуабоприпиненняцивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниціУкраїни - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК Українив становлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) аботаку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердженняукладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самійсумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, іншихактівцивільногозаконодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.12.2020року до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся його знайомий - відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з проханням позичити йому суму коштів в розмірі 6 500 грн. - для вирішення соціально-побутових питань. До цього часу відповідача позивач знав тривалий час, інколи з ним спілкувався. Між ними було укладено боргову розписку від 16.12.2020 року. Погашення боргу відповідно до цієї розписки повинно було б відбутися до 15.02.2021 року. Вразі якщо погашення боргу відбудеться з порушенням терміну, зазначеному в розписці то позичальник мав би віддати за цією розпискою від 16.12.2020 року 19 500 грн. 00 коп.
Потім, відповідач у січні 2021 року знову ж таки звернувся до ОСОБА_1 з проханням повторно позичити йому ще кошти. 14.01.2021 року між ними знову було укладено розписку на суму 5 700 грн. Погашення боргу відповідно до цієї розписки повинно було б відбутися до 13.02.2021 року.Вразі якщо погашення боргу відбудеться з порушенням терміну, зазначеному в розписці то позичальник мав би віддати за цією розпискою від 14.01.2021 року 16 700 грн. 00 коп.
Позичальник ОСОБА_2 знову ж таки звернувся до ОСОБА_1 позичити йому кошти в розмірі 7 100 грн. Останній спочатку не погоджувався позичити кошти ОСОБА_2 , але потім все ж таки погодився, бо ОСОБА_2 дуже слізно прохав ці кошти. Я знову ж таки ОСОБА_1 позичив кошти відповідачеві по розписці борговій від 22.01.2021 року, щоб якось підстрахуватися на випадок, коли ОСОБА_2 не буде добровільно віддавати кошти та суму в розмірі 7 100 грн. Погашення боргу відповідно до цієї розписки повинно було б відбутися до 15.04.2021 року.Вразі якщо погашення боргу відбудеться з порушенням терміну, зазначеному в розписці то позичальник мав би віддати за цією розпискою від 22.02.2021 року 21 300 грн. 00 коп., що підтверджується оригіналами розписок від 16.12.2020 року, від 14.01.2021 року та від 22.02.2021 року.
Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повномуобсязі.
Якщоборжник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свогообов`язку.
Таким чином, повернення грошей позивачу по спірній розписці не доведено відповідачем, оскільки боргова розписка знаходилась на момент звернення до суду та розгляду справи в позичальника (позивача).
Судом встановлено, що позивач згідно даних зобов`язальних правовідносин належним чином виконавумови договору позики - передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов`язання у цілому не виконав, у визначений термін борг не повернув, що підтверджено оригіналами боргових розписок, наданих позивачем.
Згідно укладених договорів позики ОСОБА_2 має сплатити борг ОСОБА_1 57,900 грн.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики, у розмірі 57, 900 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючисьст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики задовольнити у повномуобсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 27.06.2014 року, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт ІД картка НОМЕР_2 виданий 23.06.2020 року, ідентифікаційний код: НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . борг за договорами позики від 16.12.2020 року, 14.01.2021 року, 22.02.2021 року в розмірі 57 900 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 27.06.2014 року, щозареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт ІД картка НОМЕР_2 виданий 23.06.2020 року, ідентифікаційний код: НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 витрати по оплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішенняможе бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцятиднів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розглядусправи.
Суддя: В. О. Головін