Справа № 523/4052/22
Провадження №2/523/566/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судового засідання Щербан О.Д.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачки - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання житлового будинку з надвірними та господарчими спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , померлого, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своєї заяви позивач вказував на те, що подружжя ОСОБА_8 є його батьками. За життя матір позивача, перебуваючи у шлюбі з батьком позивача, набула у власність житловий будинок, після її смерті відрилася спадщина за законом на належне їй майно, позивач, разом з іншими спадкоємцями, прийняв спадщину після смерті дружини (матері позивача), подавши у встановленому законом порядку заяву про її прийняття, проте за життя батько на встиг оформити свідоцтво про право власності у спільному майні подружжя, після смерті батька відкривається спадщина за заповітом, складеним на ім`я позивача, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері він не може, так як нотаріус повідомила про необхідність встановлення частки кожного із подружжя у спільному сумісному майні у судовому порядку у зв`язку зі смертю обох із подружжя.

У зв`язку з тим що позивач не може реалізувати свої спадкові права, тому звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

18 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У ході підготовчого засідання судом було витребувано спадкові справи щодо майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7

3 жовтня 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 підтвердила викладені у позові обставини та визнала позовні вимоги.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (ст.128 ЦПК України), із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися, про причини неявки суд не повідомляли, письмові заперечення проти позову не надсилали.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

12 березня 1993 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 уклали шлюб.

Від спільного проживання у шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_1 .

18 січня 2001 року за період шлюбу з ОСОБА_7 мати позивача набула у власність житловий будинок з надвірними та господарчими спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. та зареєстрованим у реєстрі 219. Право власності на вказане домоволодіння було зареєстроване у КП «ОМТІ» за № 40564, стр. 74, кн.257.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 .

17 липня 2019 року Суворовською державною нотаріальною конторою у м. Одесі була відкрита спадкова справа № 572/2019 щодо майна померлої ОСОБА_6 .

Спадкоємцями після її смерті є позивач, чоловік померлої - ОСОБА_7 , донька померлої ОСОБА_5 , син померлої ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_6 усі спадкоємці у встановлений законом строк подали заяву до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі про прийняття спадщини.

25 липня 2019 року за № 1350 чоловік померлої ОСОБА_7 звернувся до державного нотаріуса також із заявою про видачу свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя на житловий будинок у АДРЕСА_1 , придбаний померлою за час шлюбу з ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_7 . За своє життя 20 березня 2020 року ОСОБА_7 склав заповіт, за яким заповідав усе своє майно позивачу.

За заявою позивача приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. було заведено спадкову справу № 33/2020 щодо майна померлого ОСОБА_7 .

27 липня 2020 року позивач звернувся до державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_6 з урахуванням часток інших спадкоємців.

Проте державний нотаріус повідомив про неможливість видачі йому свідоцтва, посилаючись на те, що за своє життя ОСОБА_7 не встиг отримати свідоцтво про право власності у спільному майні подружжя, а у разі смерті обох із подружжя нотаріус не має право видавати подібне свідоцтво, на підставі чого було рекомендовано у судовому порядку визначити частку померлої.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За нормами ст. 22 КпШС України та ст. 16 Закону України «Про власність» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу (ст. 28 КпШС України).

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виходячи із принципу рівності часток подружжя, суд вважає за необхідне визначити, що частки кожного із подружжя складають по 1/2.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач вчинив дії щодо прийняття спадщини після смерті матері та батька, подавши заяви у встановлений законом шестимісячний строк. Від нотаріусів не отримував відмову в оформленні спадкового майна, а лише лист, в якому йому було рекомендовано звернутися до суду для підтвердження та визначення частки померлої у спадковому майні.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» п. 23, роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки житловий будинок, придбаний матір`ю позивача належав подружжю ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності у рівних частках.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 258-259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що житловий будинок з надвірними та господарчими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 27.02.2023 р.