Справа № 161/7723/22
Провадження № 2/161/752/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудська С.М.

при секретарі Флішаровському Д.М.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Луцької міської ради, ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

16.06.2022 року позивач ОСОБА_3 , через свого представника, звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6 та після її смерті відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті ОСОБА_6 заповіт не склала, а тому спадкування здійснювалося за законом. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті матері була вона та чоловік померлої ОСОБА_7 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Разом з тим, право власності на спадкове майно житловий будинок з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 за свого життя на себе не реєстрував, свідоцтво про право власності на вказане майно не отримував. У свою чергу, правовстановлюючі документи на вказане майно у неї відсутні, що позбавляє її можливості зареєструвати за собою 1/2 частку спірного житлового будинку. Вказує, що в межах спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , її чоловіку ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-602 від 16.07.2001 року. згідно якого спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається із права на земельну частку (пай), в КСП «Урожай», площею 2.69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості). В подальшому, ОСОБА_7 , реалізувавши зазначене право, отримав державний акт на право приватної власності па землю серії Р2 № 122610 від 09.04.2003 року. Такими діями було порушено її права, як спадкоємця за законом на 1/2 частку у праві власності на земельну частку (пай). Просить суд: визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності па спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця (матері) ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 а саме: на 1/2 частку житлового будинку з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-602 від 16.07.2001 pоку, виданого державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Максим`як Ж.П.; стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати по справі.

18.08.2022 року у відповідь на запит суду від Волинського обласного державного нотаріального архіву надійшли матеріали спадкової справи № 336/2002 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (а.с. 55-66).

29.08.2022 року у відповідь на запит суду від приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Валянської Т.П. надійшли матеріали спадкової справи № 30/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 (а.с. 55-66).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2022 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача було залучено ОСОБА_5 (а.с. 119).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2022 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_4 (а.с. 120-121).

30.11.2022 року представником відповідача ОСОБА_4 було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 житловий будинок по АДРЕСА_1 не був постійним місцем проживання позивачки, попри свою реєстрацію у ньому. Так, з 1986 року ОСОБА_3 разом зі своєю сім`єю (чоловіком та синами) переїхали проживати у житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де вона проживає і на даний час. З 1996 року ОСОБА_4 , проживаючи разом з батьками та своєю сім`єю у спірному будинку, утримувала та доглядала свою матір ОСОБА_6 , яка була інвалідом першої групи, до її смерті у 2000 року. Довірителька й надалі проживає у вказаному будинку. У визначений законом строк ОСОБА_3 не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Оскільки, видача свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_7 не порушила права позивача як спадкоємця, оскільки вона вважається такою, що не прийняла спадщину, підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним не має. Крім того, житловий будинок по АДРЕСА_1 був набутий ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час перебування їх у шлюбі, а отже таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. З огляду на викладене, ОСОБА_6 , на момент смерті належало 1/2 частина вказаного житлового будинку, що і являлося предметом спадкування. Якщо і припустити право позивача на спадкування, то вона, діючи добросовісно, мала б просити суд визнати за нею право власності на 1/4 частку житлового будинку (1/2 частка померлої ОСОБА_6 спадкується спадкоємцями першої черги, чоловіком та дітьми). Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивачки на користь його довірительки понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав, які були викладені ним у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що до спірних правовідносин також підлягає застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року.

До початку судового засідання представником відповідача Луцької міської ради було подано до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності. У даній заяві останній також зазначає, що підстави для задоволення позову відсутні (а.с. 48).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з`явився, про день, час, місце розгляду справ був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили.

З огляду на наявні у справі письмові докази, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності третьої особи ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 ,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 57-зворот).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли, зокрема, житловий будинок з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна частка (пай), в КСП «Урожай», розмір якої становить 2.69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості).

Оскільки ОСОБА_8 на випадок своєї смерті заповіт не залишила, спадкування здійснювалося за законом.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 були: її чоловік ОСОБА_7 та двоє їх спільних дітей позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 , ступінь спорідненості яких підтверджується, зокрема: свідоцтвом про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_2 та її свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , з якого слідує, що позивачка у зв`язку з одруженням змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с. 8-9); свідоцтвом про народження ОСОБА_11 серії НОМЕР_4 та її свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , з якого слідує, що відповідачка у зв`язку з одруженням змінила своє прізвище на « ОСОБА_12 » (а.с. 99-зворот-100).

Крім того, той факт, що спадкоємцями першої черги спадкування після смерті ОСОБА_6 були її чоловік та двоє їх спільних дітей сторонами в ході розгляду справи не оспорювався.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, заведеної у Луцькій районній державній нотаріальній конторі Волинської області щодо спадкодавця ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зв`язку із поданням спадкоємцем ОСОБА_7 заяви про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, останньому державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Максим`як Ж.В., в межах спадкова справа № 336/2002, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.07.2001 року за реєстровим № 1-602, згідно якого спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається із права на земельну частку (пай), в КСП «Урожай», розмір якої становить 2.69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості) (а.с. 20, 60-зворот).

Реалізовуючи свої спадкові права, ОСОБА_7 було отримано державний акт на право приватної власності па землю серії Р2 № 122610 від 09.04.2003 року (а.с. 21-22).

Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям ОСОБА_6 на житловий будинок з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , в матеріалах спадкової справи № 336/2002 щодо майна померлої ОСОБА_6 відсутні.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 78).

21.09.2004 року ОСОБА_7 було складено заповіт, відповідно до якого усе належне йому майно, з чого б воно не складалося і де б воно не було, все, що буде належати йому на день смерті останній заповів ОСОБА_5 (а.с. 96).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 30/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , його онук ОСОБА_5 (третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача) 24.02.2020 року звернувся до приватного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Максим`як Ж.В. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 93).

Тобто, ОСОБА_5 , як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_7 , претендує на усе майно, яке належало спадкодавцю на момент його смерті, в тому числі й на спірний житловий будинок з господарськими, допоміжними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну частку (пай), в КСП «Урожай», розмір якої становить 2.69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), а також вважається таким, що прийняв спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса з відповідною заявою.

Будь-яких відомостей про відмову ОСОБА_5 від прийняття спадщини після смерті діда матеріали спадкової справи № 30/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 не містять.

Натомість, звертаючись до суду з даним позовом позивач ОСОБА_3 та її представник визначили відповідачами у справі Луцьку міську раду та ОСОБА_4 .

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами даного спору, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Належним відповідачем у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради.

У постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Із наведеного слідує, що за пред`явленими ОСОБА_3 позовними вимогами про визнання права власності па спадкове майно в порядку спадкування та визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідачем (співвідповідачем) має бути також ОСОБА_5 , як особа, що претендує на спірне майно як спадкоємець за заповітом померлого ОСОБА_7 , а тому останній повинен був бути залученим стороною позивача до участі при розгляді даної справі.

Так, у своїй постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду прийшла до наступного висновку.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

ВС підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Проте, підчас розгляду даної справи судом, ані позивачем ОСОБА_3 , ані її представниками, відповідне клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення до участі у ній співвідповідачів не заявлялося.

Отже, сторона позивача розпорядилася своїми процесуальними правами, визначеними ЦПК України, щодо предмета спору на власний розсуд.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 13, ст. 51 ЦПК України, суд не наділений процесуальним правом з власної ініціативи здійснювати заміну неналежного відповідача або залучати до участі у справі співвідповідачів, оскільки залучення співвідповідача чи заміна первісного відповідача належним може відбутися виключно за клопотанням сторони позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до Луцької міської ради, ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у позові, суд, у відповідності до положення ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі вважає за необхідне залишити за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Луцької міської ради, ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення рішення в повному обсязі.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Відповідач: Луцька міська рада, адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 19, .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 .

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 .

Повний текст рішення складений 02 березня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська