КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
14 березня 2023 року
справа №759/50/22
провадження №22-з/824/356/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)
суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.
за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - Густіліної Олени Станіславівни про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за апеляційною скаргою представника відповідача Апарату Верховної Ради України - Кот Оксани Василівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року у складі судді Бабич Н.Д. у справі за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про зобов`язання нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, -
У січні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити їй грошову компенсацію за невикористані 183 календарні дні щорічної основної відпустки за період роботи на посадах помічника-консультанта народного депутата України без поширення Закону України «Про державну службу», а також нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року позов задоволено.

Зобов`язано Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 183 календарні дні щорічної основної відпустки за період роботи на посадах помічника-консультанта народного депутата України без поширення Закону України «Про державну службу».

Зобов`язано Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Апарату Верховної Ради України на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись з указаним рішенням представник відповідача Апарату Верховної Ради України - Кот О.В. звернулася до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

01 лютого 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_1 - Густіліної О.С. , в якому остання, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін; стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.

Зазначила, що для отримання правової допомоги, яка полягає у наданні консультації, вивчення матеріалів справи, опрацювання правової позиції, написання відзиву та участі у судовому засіданні ОСОБА_1 відповідно до умов договору та погодженого прейскуранта цін було сплачено 16 200 грн.

Постановою Київського апеляційного судувід 21 лютого 2023 року апеляційну скаргу представника відповідача Апарату Верховної Ради України - Кот Оксани Василівни - задоволено частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року в частині зобов`язання нарахувати і виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку - скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про зобов`язання нарахувати і виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку - відмовлено.

В іншій частині рішення - залишено без змін.

Стягнуто з Апарату Верховної Ради України на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 496,20 грн.

Судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 744,30 грн компенсовано Апарату Верховної Ради України за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

23 лютого 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - Густіліна О.С. надіслала на адресу апеляційного суду клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 31 904,99 грн, з яких витрати на правову допомогу складають 31 800 грн, поштові витрати - 104,99 грн.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що нею на 8 аркуші відзиву на апеляційну скаргу було заявлено про те, що відповідні докази про розмір витрат на оплату правової допомоги будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Зазначає, що вартість наданої правової допомоги, визначена відповідно до прейскуранту цін, погоджена сторонами та відповідно до акту виконаних робіт становить 21 800 грн, з яких:

- попередня консультація - 1 000 грн;

- вивчення документів, опрацювання правової позиції - 3 000 грн;

- складання відзиву на апеляційну скаргу - 8 200 грн;

- судове засідання з розгляду справи по суті - 4 000 грн;

- складання клопотання про стягнення витрат на правову допомогу - 1 600 грн;

- судове засідання по розгляду стягнення витрат на правову допомогу - 4 000 грн;

- гонорар успіху - 10 000 грн;

- поштові витрати - 104,99 грн (29+25,99+25+25).

Повідомляє, що адвокатом були оплачені понесені поштові витрати у розмірі 104,99 грн, що підтверджується фіскальними чеками (чек щодо відправлення відзиву до Апарату Верхової Ради України був надісланий до Київського апеляційного суду разом із відзивом).

Наголошує на тому, що відповідачем заперечень на суму витрат на правову допомогу у судовому засіданні не заявлялось.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що клопотання про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Матеріалами справи встановлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат представник позивача ОСОБА_1 - Густіліна О.С. навела у відзиві на апеляційну скаргу із зазначенням того, що докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, постанову Київським апеляційним судом прийнято 21 лютого 2023 року, а із заявою про ухвалення додаткового рішення адвокат позивача Густіліна О.С. звернулася 23 лютого 2023 року.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про прийняття до розгляду клопотання про стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Таким чином, оскільки апеляційним судом у постанові Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року не було вирішено питання про судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу позивачем в апеляційній інстанції, є необхідність в ухваленні додаткового рішення.

Відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями у присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70- 72).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

15 вересня 2022 року у постанові по справі № 915/294/21 Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо стягнення «гонорару успіху» у призмі пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам на правничу допомогу.

У матеріалах справи містяться копії Договору про надання правової допомоги №27/07/22 від 27 липня 2022 року; квитанцій до прибуткового касового ордера; Акту виконаних робіт від 23 лютого 2023 року; прейскуранта цін на адвокатські послуги.

Відповідно до умов пункту 1.1 Договору про надання правової допомоги №27/07/22 від 27 липня 2022 року адвокат зобов`язується надати правову допомогу за окремими дорученнями клієнта.

Згідно Акту виконаних робіт від 23 лютого 2023 року адвокат надала ОСОБА_1 наступні послуги:

- попередня консультація - 1 000 грн;

- вивчення документів, опрацювання правової позиції - 3 000 грн;

- складання відзиву на апеляційну скаргу - 8 200 грн;

- судове засідання з розгляду справи по суті - 4 000 грн;

- складання клопотання про стягнення витрат на правову допомогу - 1 600 грн;

- судове засідання по розгляду стягнення витрат на правову допомогу - 4 000 грн;

- гонорар успіху - 10 000 грн;

- поштові витрати - 104,99 грн (29+25,99+25+25).

Таким чином, представник позивача Густіліна О.С. заявила до стягнення 31 904,99 грн на користь ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі №922/3812/19, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху», у справі яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді апеляційної інстанції та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів ураховує, що на стадії апеляційного розгляду справи правова позиція сторони позивача вже була сформована, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано. При цьому, рішенням суду першої інстанції, з урахуванням постанови апеляційного суду, позовні вимоги було задоволено частково.

Отже, апеляційний суд уважає, що клопотання представника позивача Густіліної О.С. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному адвокатом розмірі 31 800 грн, не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною роботою в суді апеляційної інстанції, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини цієї справи матиме надмірний характер.

Щодо витрат на поштові відправлення, то адвокатом ОСОБА_1 - Густіліною О.С. надано докази лише на підтвердження таких витрат у розмірі 89,99 грн, а саме: за направлення відзиву - 54,99 грн (т. 1 а.с. 23-25, 60) та за направлення клопотання про стягнення витрат на правову допомогу - 35 грн (т. 1 а.с. 57-58).

Враховуючи викладене, а також те, що апеляційну скаргу представника відповідача було задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано в частині та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, з відповідача Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 20 089,99 грн.

Керуючись статтею 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - Густіліної Олени Станіславівни про стягнення витрат на правову допомогу- задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову у справі за апеляційною скаргою представника відповідача Апарату Верховної Ради України - Кот Оксани Василівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року у складі судді Бабич Н.Д. у справі за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про зобов`язання нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Стягнути з Апарату Верховної Ради України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 20 089,99 (двадцять тисяч вісімдесят дев`ять) грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено «14» березня 2023 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик