Справа № 510/798/22
Провадження 2/510/348/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.23 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що 12.03.2022 р. між нею та відповідачами, у простій письмовій формі, було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , який не був посвідчений нотаріально, але було виконано усі суттєві умови договору. Згодом з`ясувалось, що відповідачі, хоча і є власниками будинку, однак ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не зареєстрував право власності на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини зазначеного будинку, тому придбане позивачем майно, було відчужено особою, яка не мала на це право, але у зв`язку з тим, що позивач є добросовісним набувачем, та відсутні підстави для витребування в нього майна, передбачені ст. 388 ЦК України, вона просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, представник позивача - адвокат Златі Д.С. (ордер серії ВН № 1149979 від 08.06.2022 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача.

Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явились, направили до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також просили про розгляд справи за їх відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: нотаріально не посвідчений договір купівлі - продажу від 12.03.2022 р., укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 , з розпискою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про отримання коштів в рахунок оплати за договором купівлі - продажу від 12.03.2022 р.; технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 ; свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , серія НОМЕР_1 ; витяг № 43096991 від 27.02.2016р. про реєстрацію спадкової справи № 58640406 в спадковому реєстрі, спадкодавець ОСОБА_4 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтво про укладення шлюбу 12.12.2000р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , серія НОМЕР_2 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 »; витяг № 0 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, серія АМА № 767259; свідоцтво про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , серія НОМЕР_3 , батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ; свідоцтво № НОМЕР_5 від 31.05.1993р. про право особистої власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 12.03.2022р. позивач домовилась із відповідачами про купівлю житлового будинку АДРЕСА_1 .

В той же день було укладено відповідний договір купівлі-продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Позивач передав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 гроші у сумі 90000 грн., а відповідачі передали позивачу об`єкт нерухомості, ключі від будинку.

Так як, згідно законодавства, подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач через деякий час запропонувала відповідачам привести домовленість у відповідності до вимог закону, однак з`ясувалось, що відповідачі, хоча і є власниками будинку, однак ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не зареєстрував право власності на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини зазначеного будинку.

Про існування цих обставин, позивачу нічого не було відомо, оскільки перед оформленням правочину, відповідачі завірили позивача, що вони є власниками нерухомого майна та в них наявні всі правовстановлюючі документи.

Таким чином, на момент укладання договору, тобто на 12.03.2022р., відповідачі не мали право відчужувати даний об`єкт нерухомості, тому придбане позивачем майно було відчужено особою, яка не мала на це право.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивач передала продавцям обумовлену суму, а продавці передали позивачу нерухоме майно та ключі від нього.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачам передані гроші у сумі 90000 грн., а позивачу - об`єкт нерухомості. Відповідачі жодного разу не висували вимоги щодо повернення об`єкту нерухомості, не заперечували проти визнання права власності за позивачем, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивач набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши його у відповідача ОСОБА_3 , який фактично не мав права його відчужувати на той період, оскільки право власності відповідача на нерухоме майно не було зареєстровано у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 50, 58, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 328, 330, 388, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін