ЄУН № 336/5779/22
пр. № 2/336/544/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі:

головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Пустовіт В.О.

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Железняка В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр управління інформаційними технологіями», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Комунального підприємства «Центр управління інформаційними технологіями», вказавши, що з 03.01.2013 року працював на підприємстві на посаді начальника диспетчерсько-ліфтової служби структурного підрозділу "Муніципальна служба з технічного обслуговування системи диспетчеризації ліфтів". 12.10.2022 року був звільнений з роботи за скороченням штату наказом від 10.10.2022 року. Вказуючи, що після попередження про звільнення йому не було запропонована вакантна на той час посада заступника директора-начальника підрозділу «Інформаційні технології», яка відповідала його кваліфікації, а крім того, на звільнення позивача не було отримано згоди профспілкової організації підприємства. Просив поновити ОСОБА_1 на посаді начальника диспетчерсько-ліфтової служби структурного підрозділу "Муніципальна служба з технічного обслуговування системи диспетчеризації ліфтів" в КП «Центр управління інформаційними технологіями», стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з середньоденного заробітку 11113,09 гривень з 13.10.2022 року по день поновлення на роботі, а також стягнути з підприємства на свою користь моральну шкоду в сумі 20000 гривень, яка обумовлена моральними стражданнями через незаконне звільнення, підрив авторитету та ділової репутації.

Ухвалою суду від 04.11.2022 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

30.11.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому висловлені заперечення проти позову.

09.12.2022 року відповідачем подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 13.12.2022 року закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду.

Також судом вирішені клопотання про витребування доказів, виклик та допит свідків. Інших клопотань сторонами не заявлялось, судом не вирішувалось.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, вказавши, що ОСОБА_1 працював на КП «Центр управління інформаційними технологіями». У зв`язку з ліквідацією відповідного підрозділу на підприємстві, 04.08.2022 року його було повідомлено про звільнення у зв`язку із скороченням. 10.08.2022 року ОСОБА_1 запропонували перелік вакантних посад на підприємстві, в якому, однак, не було посади заступника директора підприємства, а інші посади ОСОБА_1 не зацікавили. Вважає, що посада заступника директора КП «Центр управління інформаційними технологіями» не була запропонована йому протиправно, зазначена посада підходила йому за освітою та кваліфікацією, тож він міг зайняти її. Також позивач щодо обраного способу захисту прав вказав, що, на його думку, його мають поновити на роботі на підприємстві саме на посаді, з якої його було звільнено, не зважаючи на те, що така посада наразі не існує.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив. В судове засідання 07.02.2023 року прибув працівник КП «Центр управління інформаційними технологіями» Циплухін Р.М. з довіреністю на представлення інтересів відповідача, водночас, у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України зазначена особа не міг бути представником відповідача, адже не може бути представником в суді особа, яка бере участь у справі як свідок. Про те, що позивачем заявлено клопотання про допит ОСОБА_3 в якості свідка та вказане клопотання було судом задоволено, відповідачеві було достеменно відомо, адже про вказане рішення суду зазначено в ухвалі суду від 13.12.2022 року, яку КП «Центр управління інформаційними технологіями» отримав 02.01.2023 року, а ОСОБА_3 також був викликаний в якості свідка судовою повісткою, отриманою 26.12.2022 року.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений в установленому порядку, письмових пояснень на адресу суду не направляв.

Судом за клопотанням сторін допитані свідки, досліджувались письмові докази.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що працює начальником відділу охорони праці КП «Центр управління інформаційними технологіями». У зв`язку із змінами в організації роботи підприємства та ліквідацією відповідного відділу підприємства, усіх працівників служби повідомили про скорочення. 04.08.2022 року свідок на запрошення начальника сектору по роботі з персоналом ОСОБА_5 була присутня при врученні повідомлення про скорочення ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_5 також було доведено до ОСОБА_1 перелік вакантних посад, які вона зачитала вголос, однак, ОСОБА_1 відмовився від отримання відповідного повідомлення, про що був складений відповідний акт, після чого ОСОБА_5 залишила зазначений перелік на столі ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що працює начальником сектору по роботі з персоналом КП «Центр управління інформаційними технологіями». У зв`язку зі змінами в роботі підприємства було прийняте рішення про скорочення певної кількості працівників за близько 10 посадами, зокрема, і про скорочення посади ОСОБА_1 . 04.08.2022 року ОСОБА_1 було вручено повідомлення про звільнення та роз`яснено, що аналогічні посади на підприємстві відсутні, але були запропоновані інші вакантні посади. Серед запропонованих ОСОБА_1 посад посада заступника директора підприємства була відсутня, оскільки вона позивачеві не підходила за кваліфікаційними вимогами, які є вищими, ніж за попередньою його посадою, а крім того відповідна служба мала зовсім іншу спрямованість роботи.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що працює начальником юридичного центру КП «Центр управління інформаційними технологіями», водночас щодо обставин звільнення ОСОБА_1 він нічого не пригадує та пояснити не може.

При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 з 03.01.2017 року працював на посаді начальника диспетчерсько-ліфтової служби технічного обслуговування систем диспетчеризації ліфтів КП «Центр управління інформаційними технологіями».

Наказом директора КП «Центр управління інформаційними технологіями» № 02/12-07 від 12.07.2022 року на виконання рішення Запорізької міської ради від 12.07.2022 року проведено зміни в організації виробництва та праці структурного підрозділу «Муніципальна служба з технічного обслуговування системи диспетчеризації ліфтів» шляхом виведення з 04.08.2022 року зі штатного розпису КП «ЦУІТ» структурного підрозділу «Муніципальна служба з технічного обслуговування системи диспетчеризації ліфтів» та скорочення з 12.10.2022 року відповідних посад, зокрема, і посади начальника диспетчерсько-ліфтової служби.

Наказом директора КП «Центр управління інформаційними технологіями» № 03/01-08 від 01.08.2022 року на виконання рішення Запорізької міської ради від 12.07.2022 року скорочено з 12.10.2022 року посади структурного підрозділу «Муніципальна служба з технічного обслуговування системи диспетчеризації ліфтів», зокрема, і посаду начальника диспетчерсько-ліфтової служби.

04.08.2022 року директором підприємства повідомлено ОСОБА_1 про наступне звільнення з 12.10.2022 року на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП та про відсутність на підприємстві вакантних посад, які б відповідали його кваліфікації.

Водночас 04.08.2022 року начальником сектору по роботі з персоналом КП «ЦУІТ» ОСОБА_5 . ОСОБА_1 був доведений перелік вакантних посад на підприємстві, який не містив посади заступника директора начальника підрозділу «Інформаційні технології». Від підпису про ознайомлення із зазначеним переліком ОСОБА_1 відмовився, про що було складено акт 04.08.2022 року, підписаний ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3

13.09.2022 року директором КП «Центр управління інформаційними технологіями» до первинної профспілкової організації підприємства та обласної організації профспілки були направлені подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП.

Постановою президії Запорізької обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення від 14.09.2022 року надано згоду на звільнення начальника диспетчерсько-ліфтової служби КП «Центр управління інформаційними технологіями» ОСОБА_1 за ст. 40 п. 1 КЗпП у звязку із скороченням штату працівників.

Наказом директора КП «ЦУІТ» № 175-к від 15.09.2022 року на посаду заступника директора начальника підрозділу «Інформаційні технології» з 16.09.2022 року переведено начальника відділу системного адміністрування ОСОБА_6 .

07.10.2022 року ОСОБА_1 знов були запропоновані вакантні посади на підприємстві

Наказом від 10.10.2022 року ОСОБА_1 був звільненій із вказаної посади з 12.10.2022 року у зв?язку із скороченням штату у відповідності до ст. 40 п. 1 КЗпП.

Відповідно до довідки від 13.10.2022 року, виданої КП «Центр управління інформаційними технологіями» на запит представника позивача, станом на 04.08.2022 року на КП «Центр управління інформаційними технологіями» були вакантні 15 посад, серед яких також вакантною була і посада заступника директора начальника підрозділу «Інформаційні технології».

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у п. 23 рішення у справі "Проніна проти України" (Заява N 63566/00) від 18 липня 2006 року нагадав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У відповідності до ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

На переконання суду, дослідженими в судовому засіданні доказами у сукупності з показаннями допитаних свідків доведений факт належного попередження ОСОБА_1 04.08.2022 року про майбутнє звільнення, а також і повідомлення йому про наявні вакантні посади на підприємстві, які працедавець був готовий йому запропонувати. Також підприємством в установленому порядку отриманий дозвіл

Як встановлено в судовому засіданні, позивач вбачає порушення свого права при звільненні у тому, що йому не було запропоновано певну посаду, а саме посаду заступника директора - начальника підрозділу «Інформаційні технології».

Натомість чинним законодавством, не передбачено обов`язку працедавця запропонувати працівникові, який підпадає під скорочення, усі наявні на підприємстві вакантні посади, а виключно ті, які відповідають професії та спеціалізації працівника.

При цьому трудовий договір є добровільною угодою між працівником та працедавцем, укладаючи який працедавець визначає кваліфікаційні, освітні та професійні вимоги до працівника, а при наявності двох чи більше претендентів на вказану посаду працедавець має право обирати одного з них, виходячи з освіти, попереднього досвіду роботи, кваліфікаційних ознак та особистистісних характеристик претендентів.

В цьому випадку КП «Центр управління інформаційними технологіями» прийняло на вказану посаду заступника директора іншого працівника за переводом, натомість ОСОБА_1 були запропоновані інші вакантні посади, від яких позивач відмовився, у зв`язку з чим був звільнений.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр управління інформаційними технологіями», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, зареєстрований проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач Комунальне підприємство «Центр управління інформаційними технологіями», місцезнаходження: м. Запоріжжя, пров. Явірний, 8а, код ЄДРЮО 13620112;

третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , інші відомості відсутні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду виготовлений 01 березня 2023 року