Справа № 740/4054/21
Провадження № 2/740/150/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дьоміної Н.А.,

з участю представника позивача адвоката Поліщука М.Д.,

представника відповідача адвоката Мазуренка С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за праилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 47 850 доларів США заборгованості за договором позики, укладеним між ним та ОСОБА_2 31 липня 2017 року, та судові витрати, понесені по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 31 липня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 22 000 доларів США. Строк повернення коштів у розписці не вказано.

Взяті на себе зобов`язання по поверненню коштів відповідач не виконує. Він звертався до ОСОБА_2 з листом-вимогою з проханням повернути отримані згідно розписки грошові кошти, але його вимоги були проігноровані, відповідь на час звернення до суду він не отримав.

Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов`язався сплатити 2,5 % за користування коштами, які нараховуються щомісячно протягом строку користування до моменту повернення боргу, що становить 550 доларів США за місяць. Позику відповідач отримав 31.07.2017, з позовом він звернувся до суду 13.07.2021, тобто минуло 47 місяців, отже 47х550=25 850 США сума відсотків за користування кредитом, а всього відповідач винен йому 47 850 доларів США.

08.11.2022 від представника відповідача надійшло заперечення на позовну заяву, у якому він зазначає, що розписка, яка долучена до матеріалів справи, не відповідає вимогам, встановленим ЦК України до боргової розписки, а тому не може вважатися борговим документом в силу законодавства України. Так, у розписці не зазначена валюта, у якій надавалися в борг грошові кошти, що впливає на визначення розміру, розписка не містить посилання на момент передання грошових коштів, а умови надання та повернення коштів є суперечливими. Також відповідач зазначає, що фактично грошових коштів від позивача він не отримував та може підтвердити це поліграфологічною експертизою.

Одночасно просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. З документу, наданого позивачем, вбачається, що він датований 31 липня 2017 року, до суду позивач звернувся у серпні 2021 року.

Представник позивача адвокат Поліщук М.Д. у судовому засіданні підтримав позов за викладених у ньому обставин, пояснивши, що відповідач протягом всього судового розгляду справи не надав жодного доказу на спростування позовних вимог і строк позовної давності не сплив, оскільки сторонами було обумовлено повернення коштів на вимогу позивача. Крім того, відповідачем не надіслано на адресу позивача копії відзиву на позов всупереч вимогам ст.191 ЦПК України.

Відповідач на його представник адвокат Мазуренко С.С., належним чином повідомлені, в черговий раз не з*явились в судове засідання без повідомлення причин неявки, тому суд відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за їх відсутності.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що з 2014 року він знайомий з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який орендував у м.Києві квартиру та займався підприємницькою діяльністю. 31 липня 2017 року він був присутній на квартирі ОСОБА_2 під час отримання останнім у борг від ОСОБА_1 22 тисячі доларів США на розвиток бізнесу, про що у борговій розписці мається відповідний запис з його підписом. Строк повернення боргу сторони обумовили за вимогою ОСОБА_1 .. Кошти передавались у валюті за умови сплати 2,5 відсотків щомісячно за користування отриманими у борг грошима.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ч.1, 4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до оригіналу розписки від 31 липня 2017 року відповідачем отримана від позивача позика у сумі 22 000 доларів США на розвиток бізнесу під 2,5% у місяць за умови повернення у оговорені сторонами строки (а.с.57).

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно матеріалів справи 20 травня 2021 року позивач надіслав на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням лист-вимогу щодо виконання останнім своїх зобов`язань в добровільному порядку.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст.1046-1047 ЦК України, а також правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц підтвердженням факту передачі грошей є розписка і в такій ситуації не обов`язково укладати окремий договір позики або нотаріально посвідчувати підпис боржника.

Крім того, суд зазначає, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №483/1953/16-ц

Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі №373/2054/16-ц, у разі отримання у позику іноземної валюти позивальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Отже, на підставі викладеного та згідно норм діючого законодавства суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми боргу 22 000 доларів США підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно стягнення з відповідача 2,5 процентів щомісячно за користування позикою суд зазначає наступне.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Велика палата Верховного суду у постанові по справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 року зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Позиція Великої палати ВС полягає в тому, що проценти за правомірне користування грошовими коштами можуть нараховуватись лише в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу строку кредитування, нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦКУ, що підтверджується висновками Великої палати ВС (пункти 48-55 постанови від 28.03.2018 № 444/9519/12).

Сума 2,5 процентів за невиконання грошового зобов"язання згідно розрахунку позивача, який не спростований відповідачем, становить 25 850 доларів США (47 місяців х 550 доларів США (2,5% від 22000 доларів США) = 25850 доларів США).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, в судовому засіданні встановлені підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

В свою чергу, надані позивачем докази відповідно до ст.76-78 ЦПК України є належними і допустимими.

Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витратив сумі 11 350 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 526, 652, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , 22 000 доларів США заборгованості за договором позики від 31 липня 2017 року та 25 850 доларів США 2, 5 процентів річних, а всього стягнути з нього 47 850 (сорок сім тисяч вісімсот п`ятдесят) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02.03.2023.

Головуюча суддя Т.Г.Ковальова