Провадження № 2/344/402/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді: Атаманюка Б.М.

секретаря Стефанець Г. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду м. Івано-Франківськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 29.11.2021 р. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 122 від 05.09.2022 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Л. Мелещенко у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вказана справа передана у провадження судді Атаманюка Б.М.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19.09.2022 р. прийнято позовну заяву до розгляду судді Атаманюка Б.М. та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16.11.2022 р. закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання призначене на 28.02.2023 року сторони не з`явилися, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Від позивача ОСОБА_1 27.02.2023 р. до суду надійшла заява про відкладення справи, оскільки він розірвав угоду із адвокатом, а прибути у засідання не може.

Від представника відповідача адвоката Челепій-Пушкар О.І. до суду 28.02.2023 р. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та представника за наявними матеріалами справи та поданим відзивом. Крім того, просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути із позивача у користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. та долучила договір про надання правової допомоги.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Вирішуючи питання щодо причин та наслідків повторної неявки позивача ОСОБА_1 , суд, вважає наступне.

Частиною 5 ст.223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як зазначив Верховний Суд (ВС/КЦС № 310/12817/13 від 22.05.2019), повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від наявності поважних чи неповажних причин.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Така ж правова позиція викладена і Постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що після закриття підготовчого судового засідання по даній справі були призначені три судові засідання.

Так, 12.12.2022 р. позивач ОСОБА_1 у судовому засідання просив суд відкласти розгляд справи, оскільки його захисник адвокат Баландіна Ю.Ю. не може приймати участь у даному процесі.

У судове засідання призначене на 30.01.2023 р. позивач та його представник не прибули, хоча були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, не повідомили суд про причину неявки. Від адвоката Баландіної Ю.Ю. до суду 30.01.2023 р. надійшла заява про розірвання договору із ОСОБА_1 про надання правової допомоги.

У судове засідання 28.02.2023 р. позивач не прибув повторно, від позивача ОСОБА_1 27.02.2023 р. до суду надійшла заява про відкладення справи, оскільки він розірвав угоду із адвокатом, а прибути у засідання не може.

Суд враховує, що позивач був належним чином повідомлений про судове засідання 28.02.2023 р., однак в судове засідання не прибув повторно, не скористався правом укладення договору про надання правової допомоги, на подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому, позивач неодноразово просив відкласти судові засіданні з метою залучення до участі у справі представника (адвоката), проте, незважаючи на тривалість відкладень судових засідань, таким правом не скористався без поважних причин. Окремо суд зазначає, що відсутність у позивача представника (адвоката) не є перешкодою для його неявки у судове засідання.

Відтак, процесуальна бездіяльність позивача не може ставити під сумнів здійснення судом судочинства, а вирішення спору в такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Невиконання покладених на позивача обов`язків мають визначені чинним цивільним процесуальним законодавством наслідки, зокрема щодо залишення позову без розгляду.

Беручи до уваги, що позивача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, проте позивач ОСОБА_1 повторно не з`явився в судове засідання, суд вважає, що позов необхідно залишити без розгляду, відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

При цьому, суд зазначає, що залишення позову без розгляду не порушує та не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду.

Щодо вимоги представника відповідача про стягнення понесених відповідачем витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд може вирішити питання про компенсацію витрат відповідача, пов`язаних із розглядом справи, якщо відповідач таку вимогу заявив і навів доводи щодо необґрунтованих дій позивача, які спричинили такі витрати. Необхідність понесення витрат має бути у причинному зв`язку із необгрунтованими діями позивача, внаслідок яких вони настали.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 року у справі № 671/1957/20 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

На підтвердження понесених витрат відповідача надано договір про надання правової допомоги від 10.12.2021 р. Сума гонорару адвоката за надання правової допомоги відповідачу ОСОБА_2 у вказаному договорі не зазначена.

Зваживши на надані представником відповідача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, суд вважає, що заявлена представником відповідача вимога про стягнення з позивача ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. не підтверджена належними доказами, а відтак не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 128, п. 3 ч. 1 ст. 257, 260 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишити без розгляду.

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Челепій-Пушкар О.І. про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Богдан АТАМАНЮК