441/74/23 2/441/228/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого Ференц О.І.

за участю секретаря судових засідань Пеленської Х.О.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Городок за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та як на частку у колгоспному дворі, -

В С Т А Н О В И В:

11.01.2023 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_4 . Спірний житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був його батько згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15.05.1989. Згідно довідки виконкому Городоцької міської ради Львівської області № 363 від 12.12.2022 головою колгоспного двору в АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 , членами колгоспного двору були ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та він. За життя його брат ОСОБА_2 , склав заповіт, посвідчений секретарем Бартатівської сільської ради, яким на випадок своєї смерті усе своє майно заповів йому. Він спадщину після смерті брата прийняв, оскільки постійно проживав разом із ним на час смерті останнього. Батьки також за життя склали заповіт в його користь на усе належне йому майно. Він спадщину після смерті батьків також прийняв, оскільки постійно проживав разом з ними на час їх смерті.

Вказував, що таким чином він успадкував після смерті батьків та брата по частині спірного будинковолодіння, які належали кожному із спадкодавців як частка у майні колгоспного двору, частину спірного майна він набув у власність як член колгоспного двору. Нотаріусом відмовлено йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння після смерті батька, оскільки згідно ст.563 ЦК України в ред. 1963 в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Вказане змусило його звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З огляду на наведені обставини просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті брата та батьків, а також як на частку в майні колгоспного двору.

Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, від представника відповідача 01.02.2023 надійшли письмові пояснення у справі, в яких він позов визнає та просить проводити судові засідання у його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, з дотриманням вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.9) та рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10).

Згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виконкому Городоцької міської ради народних депутатів від 15.05.1989 будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 , що записано в реєстрову книгу № 142 15.05.1989 (а.с.15). Відповідно до довідки виконкому Городоцької міської ради № 363 від 12.12.2022 згідно записів погосподарських книг за період з 01.04.1988 по 15.04.1991 головою колгоспного двору в АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , членами колгоспного двору та зареєстрованими були ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син (а.с.16).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бартатів Городоцького (на сьогодні Львівського) району Львівської області (а.с.12), склавши за свого життя заповіт, посвідчений секретарем Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області Ригун О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 44, згідно з яким усе своє майно заповів своєму брату - ОСОБА_1 (а.с.19). Згідно довідки виконкому Городоцької міської ради Львівської області № 376 від 26.12.2022 ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом з ним за даною адресою були зареєстровані ОСОБА_3 батько, ОСОБА_4 мати, та ОСОБА_1 - брат (а.с.17).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Бартатів Львівського району Львівської області (а.с.13), склавши за свого життя заповіт, посвідчений секретарем Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області Ригун О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 18, згідно з яким усе своє майно заповів своєму сину - ОСОБА_1 (а.с.20). Згідно довідки виконкому Городоцької міської ради Львівської області № 381 від 30.11.2021 ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом з ним за даною адресою були зареєстровані ОСОБА_4 дружина, та ОСОБА_1 - син (а.с.18).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Бартатів Львівського району Львівської області (а.с.14), склавши за свого життя заповіт, посвідчений секретарем Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області Ригун О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 17, згідно з яким усе своє майно заповіла своєму сину - ОСОБА_1 (а.с.21).

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак йому відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, оскільки такий відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_3 (а.с.22).

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 17.11.2022, такий 1970 року забудови, складається з трьох кімнат, веранди, коридору, кладової, паливної та кухні загальною площею 85.9 кв.м. (а.с.29-30).

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, слід застосовувати до них положення ЦК України в редакції 1963 року.

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 6 постанови від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Таким чином, оскільки батьки та брат позивача у справі померли після припинення колгоспного двору, їхні частки увійшли в склад спадкового майна згідно правил спадкування, які діяли на час відкриття спадщини кожного з них.

Судом встановлено, що членами спірного колгоспного двору, які мали право на частку у його майні, станом на 15.04.1991 були батьки, брат позивача і сам позивач. Таким чином кожен із них як члени колгоспного двору набув права на його частку в розмірі по 1/4 частині.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З огляду на те, що позивач у справі ОСОБА_1 , набув у власність частину спірного майна як частку у майні колгоспного двору, крім цього він є єдиним спадкоємцем за заповітами майна ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , спадщину після смерті кожного зі спадкодавців він прийняв згідно вимог ЦК України, спадкоємців, яким би належало право на обов`язкову частку у спадщині кожного з спадкодавців судом не встановлено, а належність спірного майна до суспільної групи «колгоспний двір» унеможливлює позивачу належне оформлення своїх спадкових прав в нотаріальному порядку, суд вважає, що за ним слід визнати право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом та як частку у майні колгоспного двору.

На підставі ст.16, 328, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.10, 140, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими та надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , і як на частку у майні колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Головуючий Ференц О.І.