Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1989/22
Провадження №: 2/332/109/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Погрібної О.М., секретаря судового засідання Мацинської О.Є., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя цивільну справу за позовом адвоката Лелікова Сергія Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом,

встановив:

Адвокат Леліков С.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, та просиввизнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина після померлої матері Позивача ОСОБА_3 . Спадкоємцями померлої є її чоловік - відповідач та син - позивач. На день смерті ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Спадковим майном після померлої є 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 , право на яку вона набула шляхом виділу своєї долі в порядку поділу майна подружжя. 05.05.1997 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_2 . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-235/2007 від 01.02.2007 року було визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 . На цій підставі ОП ЗМБТІ було зареєстровано право власності ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_1 19.08.2022 року звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. з заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено через недостатність наданих документів, про що складена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.08.2022 року. Заповіту ОСОБА_3 не залишала. Відповідно до акту від 13.09.2022 року, складеного комісією членів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОЮЗНА 52», позивач ОСОБА_1 проживав та доглядав за матір`ю ОСОБА_3 з 2002 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зважаючи, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності, він звернувся до суду з позовом до іншого спадкоємця за захистом своїх прав. Посилаючись на вищевикладене, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 26 вересня 2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Леліков С.О. не з`явилась; про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Лелікова С.О. до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його та позивача участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надав нотаріально засвідчену заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши надані докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків.

При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 23.02.2022 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №392.

Родинні відносини померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 з позивачем ОСОБА_1 підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_3 - матері позивача, відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , право власності на яку було визнано рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-235/2007 від 01.02.2007 року.

Також право ОСОБА_4 на нерухому майно, - 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 323507166 від 21.02.2023.

Інша 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 відповідачу по справі.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті матері прийняв, оскільки на день смерті своєї матері проживав разом з нею, здійснював за нею догляд, що підтверджується актом від 13.09.2022 року, складеним комісією членів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОЮЗНА 52», відповідно до якого ОСОБА_1 проживав та доглядав за матір`ю ОСОБА_3 з 2002 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі спадкової справи за № 25/2022, заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що після її смерті із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлої ОСОБА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. від 29.08.2022 за №679/02-31 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було подано заяву про прийняття спадщини у встановлені законодавством строки після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , відповідно строк на прийняття спадщини він пропустив. Крім того, ОСОБА_1 , не були подані оригінали документів про належність померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , вищезазначеної частки квартири, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину.

За життя ОСОБА_3 заповіт не склала.
Інші спадкоємці за законом після померлої ОСОБА_3 , крім відповідача,відсутні.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємцями першої черги до майна померлої є її чоловік відповідач по справі, який до нотаріуса за прийняттям спадщини не звертався, та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Інших спадкоємців, та спадкоємців як б мали право на обов`язкову частку, передбачених ст.1241 ЦК України немає.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Суд констатує, що позивач після смерті своєї матері відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову, в якій зробив такий правовий висновок:«Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними».

Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позивач у своїй заяві не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат, судовий збір розподілу не підлягає.
Керуючись статтями 2, 12, 13, 81,206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву адвоката Лелікова Сергія Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, - задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений: 21.02.2023.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , рнкопп НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , рнкопп НОМЕР_4 .

Суддя: О.М.Погрібна