ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/331/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/30/23 Категорія: на ухвалу Єщенко О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Гончар Н.І.
секретар

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

начальник Уманського МВ ДВС Гудзовський О.О.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2023 (повний текст складено 19.01.2023, суддя в суді першої інстанції Єщенко О.І.) про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_1 про порушення вимог закону,

в с т а н о в и в :

09.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, якою просив визнати дії начальника відділу Гудзовського О.О. у виконавчому провадженні 65480922 від 19.05.2021 неправомірними щодо заяви ОСОБА_1 від 18.07.2022 і зобов`язати розглянути її в установленому порядку.

Скаргу обґрунтовано тим, що відділ ДВС здійснює виконавче провадження 65480922 від 19.05.2021 щодо стягнення із ОСОБА_1 боргу в сумі 320400 гривень. При проведенні виконавчих дій виконавець діяв як заманеться і порушив порядок накладання і зняття арешту з майна (без перевірки стану і властивостей), що створило загрозу руйнування його та інші перешкоди в розпорядженні і користуванні ним. Начальник відділу Гудзовський О.О. не встановив контроль за правильністю і своєчасністю дій виконавця, незважаючи на його звернення щодо ухвалених незаконних рішень. І тому 18.07.2022 ним була подана заява про відвід державного виконавця. Але ОСОБА_2 не розглянув її в порядку ст. 23, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» і постанову не надав в розумні терміни, що було перепоною для оскарження, як і його звернення до різних керівних органів вищого рівня.

Зазначену скаргу ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2023 залишено без розгляду з підстав того, що скаржник пропустив строки оскарження дій державного виконавця.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, скаржник подав 30.01.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і поновити пропущений строк оскарження дій начальника відділу ДВС у м. Умані Гудзовського О.О. Зазначає, що ухвала постановлена іменем України, що не передбачено ст. 258 ЦПК України, скарга розглянута не в судовому засіданні і без повідомлення сторін, а зміст ухвали обмежує в оскарженні дій ДВС. Вказує, що було відкрито фальшиве виконавче провадження у справі, яка не існує, що вимагало оскарження дій виконавця і начальника відділу з різною локацією та тривалого часу.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про повернення заяви позивачеві (заявникові), як у даному випадку, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У даній справі ОСОБА_1 просить визнати поважними причини пропуску встановленого строку оскарження дій ОСОБА_2 , поновити його та визнати дії начальника відділу Гудзовського О.О. у виконавчому провадженні 65480922 від 19.05.2021 неправомірними щодо заяви ОСОБА_1 від 18.07.2022 про відвід виконавця, зобов`язати розглянути дану заяву в установленому порядку мотивуючи це тим, що начальником ДВС з 18.07.2022 по даний час не вирішено питання про відвід виконавця.

Отже предметом оскарження є бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби щодо вирішення питання відводу державного виконавця в порядку та строки визначені законом.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Також відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. ч. 1, 4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача.

З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Питання про відвід державного виконавця, який не заявив самовідвід, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.

Питання про відвід, самовідвід начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу вирішується керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня. Постанова про задоволення чи відмову в задоволенні відводу, самовідводу начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі відводу державного виконавця виконавчий документ передається у встановленому порядку іншому державному виконавцеві або іншому органу державної виконавчої служби.

Відмова у задоволенні відводу державного виконавця може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Посадові особи, які мають право на розгляд питання про відвід державного виконавця, зобов`язані розглянути заяву про відвід або самовідвід у строк до п`яти робочих днів після її надходження.

Скаржник ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність начальника відділу державної служби щодо розгляду його заяви про відвід державного виконавця від 18.07.2022 та просить зобов`язати начальника ДВС розглянути цю заяву в установленому законом порядку.

Однак, судом при розгляді даної скарги не встановлено яке рішення прийнято начальником відділу за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід державного виконавця від 18.07.2022, також не встановлено той факт чи повідомлявся скаржник про результат розгляду його заяви. Суд не вправі відмовити в поновленні пропущеного процесуального строку за відсутності переконливих доказів того, що вказаний строк вже розпочався при оскарженні бездіяльності, яка по своїй суті є триваючим правопорушенням.

З урахуванням викладеного вище, висновки суду першої інстанції про те, що скаржником пропущено строки звернення з відповідною скаргою на бездіяльність державного виконавця до суду, є помилковими, оскільки даних про отримання ним відповіді про результати розгляду його заяви про відвід у матеріалах справи відсутні, відповідно висновок про пропущення строку на оскарження дій державного виконавця є передчасним.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала помилково постановлена судом іменем України, не приймаються до уваги, оскільки не є підставою для скасування прийнятого судом рішення.

Відповідно до положень п.3 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Отже ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2023 про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 у даній справі слід скасувати з вказаних підстав, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду при якому доводи скаржника мають бути оцінені по суті на предмет їх обґрунтованості. При цьому, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки не всі обґрунтування скаржника знайшли підтвердження при апеляційному перегляді справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2023 про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 про порушення вимог закону скасувати.

Матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 22.02.2023.

Суддя-доповідач

Судді