Постанова

Іменем України

22 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 462/434/21

провадження № 61-10493св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 липня 2021 року у складі судді Палюх Н. М. та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (далі - ТОВ «ФК «Інвест Хаус»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь»), про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 березня 2015 року на підставі договорів купівлі-продажу вони стали власниками нежитлового приміщення під літ. «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дане приміщення було придбане у ПАТ «Банк «Київська Русь».

З 19 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 190 ПАТ «Банк «Київська Русь» було віднесено до категорій неплатоспроможних».

У червні 2015 ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подало позовну заяву до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

16 грудня 2020 року Верховним Судом була прийнята постанова у справі № 462/4045/15, якою суд скасував рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року та ухвалив нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог.

Витребувано із володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус», яке є правонаступником ПАТ «Банк «Київська Русь», нежитлову будівлю під літ. «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Верховним Судом було встановлено, що договори купівлі-продажу, укладені між ПАТ «Банк «Київська Русь» та позивачами є нікчемними в силу приписів статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якою передбачено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення фондом банку з ринку, є нікчемними.

На підставі даної постанови Верховного Суду ТОВ «ФК «Інвест Хаус», як правонаступник ПАТ «Банк «Київська Русь», 14 січня 2021 року зареєструвало право власності на нежитлову будівлю під літ. «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Записи про право власності на дане майно на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасовано.

Постановою Верховного Суду вирішено питання лише про витребування майна з чужого незаконного володіння на користь ТОВ «ФК«Інвест Хаус» та упущено вирішення питання про повернення отриманих від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 коштів, сплачених за нерухоме майно.

30 червня 2020 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна № UA-EA-2020-06-19-000027-b/42.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 462/4045/15 ТОВ «ФК «Інвест Хаус» визнано правонаступником ПАТ «Банк «Київська Русь» та надано йому статус позивача у даній справі.

Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 462/4045/15 витребувано майно саме на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Вважали, що до ТОВ «ФК «Інвест Хаус»перейшли не тільки права ПАТ «Банк «Київська Русь» щодо нежитлового приміщення під літ. «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а й обов`язки, які виникли у ПАТ «Банк «Київська Русь» у зв`язку з нікчемністю договорів купівлі-продажу, а саме обов`язок щодо повернення коштів, сплачених позивачами за нерухоме майно.

Враховуючи наведене просили суд стягнути з ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 2 850 000 грн та на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 2 850 000 грн, які вони сплатили ПАТ «Банк «Київська Русь» за укладеними 20 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та кожним із них договорами купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки в праві власності на нежитлову будівлю під літ. «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що ТОВ «ФК «Інвест Хаус» не має зобов`язань перед позивачами щодо повернення сплачених ними коштів на загальну суму 5 700 000 грн, тобто по 2 850 000 грн кожному з позивачів, оскільки вказане товариство не було стороною нікчемних договорів від 20 березня 2015 року і грошових коштів від позивачів за цими договорами не отримувало.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У жовтні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17, провадження № 14-37цс20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли неправильного висновку про те, що ТОВ ФК «Інвест Хаус» не є належним відповідачем.

Заявник вказує, що після того, як до ТОВ ФК «Інвест Хаус» перейшли права ПАТ «Банк «Київська Русь» щодо нежитлового приміщення під літ. «Б-3», до товариства перейшли також і обов`язки, які виникли у ПАТ «Банк «Київська Русь» у зв`язку з нікчемністю договорів купівлі-продажу, а саме обов`язок щодо повернення коштів, сплачених позивачами за нерухоме майно.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку, у якому вказано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На підставі постанови правління Національного Банку України № 190 від 19 березня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 61 від 19 березня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь».

20 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь», від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Н. Б. 20 березня 2015 року за реєстровим № 773, діяв Качерай І. П. (продавцем), та ОСОБА_1 (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки в праві власності на нежитлову будівлю під літ. «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. та зареєстрований в реєстрі за № 878.

У пункті 2.1 цього договору зазначено, що продаж частки нерухомого майна здійснено за ціною 2 850 000 грн.

Іншу 1/2 ідеальну частку у праві власності на вказану вище нежитлову будівлю за ціною 2 850 000 грн купив ОСОБА_2 на підставі укладеного 20 березня 2015 року між ним та ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі представника банку за довіреністю Качерай І. П. договору купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки в праві власності на нежитлову будівлю, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 882.

На виконання рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 червня 2020 року № 1134 26 червня 2020 року проведено електронний аукціон з продажу активів (майна) ПАТ «Банк «Київська Русь», а саме: майнових прав на нежитлову будівлю під літ. «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (протокол електронного аукціону № UA-EA-2020-06-19-000027-b, номер лоту: GL53N018727), переможцем якого стало ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

За результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2020-06-19-000027-b від 26 червня 2020 року, між ПАТ «Банк «Київська Русь» (продавець), від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» (покупець) було укладено договір № UA-EA-2020-06-19-000027-b/42 купівлі-продажу майнових прав.

Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі за позовом ПАТ «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння позов задоволено частково.

Витребувано із володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус», яке є правонаступником ПАТ «Банк «Київська Русь», нежитлову будівлю під літ. «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення із таких підстав.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною четвертою статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У червні 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 листопада 2020 року клопотання ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про залучення правонаступника сторони у справі задоволено, замінено позивача у справі правонаступником - ТОВ «ФК «Інвест Хаус». Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 462/4045/15касаційну скаргу ТОВ «ФК «Інвест Хаус», яке є правонаступником ПАТ «Банк «Київська Русь», задоволено частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року скасовано, а у справі ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Витребувано із володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус», яке є правонаступником ПАТ «Банк «Київська Русь», нежитлову будівлю під літерою «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Під час розгляду вказаної справи судами встановлено, що на підставі постанови правління Національного банку України № 190 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 19 березня 2015 року № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь».

Тимчасову адміністрацію було запроваджено строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно.

20 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі представника банку за довіреністю Качерая І. П. та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі за № 878 договір купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки у праві власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю під літерою «Б-3», загальною площею 698, 9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

20 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі представника Банку за довіреністю Качерая І. П. та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 882 договір купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки в праві власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю під літерою «Б-3», загальною площею 698, 9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевикладене та приписи частини третьої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» якою передбачено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними, тому колегія суддів дійшла висновку, що договори, які були укладені 20 березня 2015 року, тобто в день запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» є нікчемними.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказували, що наявні правові підстави для застосування наслідків нікчемного правочину у вигляді повернення грошових коштів, сплачених ними за договорами купівлі-продажу від 20 березня 2015 року, з огляду на те, що такі є нікчемними. При цьому позивачі вважали, що ТОВ «ФК «Інвест Хаус» є правонаступником ПАТ «Банк «Київська Русь», тому у товариства виник обов`язок щодо повернення сплачених ними коштів за нерухоме майно.

Судами встановлено, що на виконання рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 червня 2020 року № 1134 26 червня 2020 року проведено електронний аукціон з продажу активів (майна) ПАТ «Банк «Київська Русь», а саме: майнових прав на нежитлову будівлю під літ. «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (протокол електронного аукціону № UA-EA-2020-06-19-000027-b, номер лоту: GL53N018727), переможцем якого стало ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

За результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2020-06-19-000027-b від 26 червня 2020 року, між ПАТ «Банк «Київська Русь» (продавець), від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» (покупець) було укладено договір № UA-EA-2020-06-19-000027-b/42 купівлі-продажу майнових прав.

Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права щодо нерухомого майна: нежитлову будівлю під літ. «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке виникло у продавця на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н. Б. 11 січня 2011 року за реєстровим № 42; договору про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н. Б. 12 грудня 2011 року за реєстровим № 5362; договору про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н. Б. 27 червня 2013 року за реєстровим № 1827; договору про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н. Б. 26 вересня 2013 року за реєстровим № 2927, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 листопада 2013 року № 12468972, виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Колієвич А. І., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, номер запису про право власності 3296116, та було припинено на підставі договору купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки в праві власності на нежитлову будівлю, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. 20 березня 2015 року за реєстровим № 878, та договору купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки в праві власності на нежитлову будівлю, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. 20 березня 2015 року за реєстровим № 882, які є відмінними від права власності та які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому (визнання права власності на нерухоме майно; визнання правочину щодо припинення права власності продавця недійсним; припинення дії третіх осіб, яка порушує право власності; відновлення становища, яке існувало до порушення прав продавця; витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, тощо).

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 910/1972/17 міститься висновок про те, що за загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.

Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наступати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, виділу тощо. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

Отже, з урахуванням встановлених судами обставин та вказаного висновку Верховного Суду, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідно до договору № UA-EA-2020-06-19-000027-b/42 купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна від 30 червня 2020 року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкова І. О., та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», між сторонами відбулось сингулярне правонаступництво лише майнових прав на нерухоме майно, однак перехід будь яких обов`язків до покупця цим договором не передбачений, в тому числі тих, які випливають з нікчемних правочинів.

Колегія суддів звертає увагу, що, враховуючи положення частини першої статті 216 ЦК України, ТОВ «ФК «Інвест Хаус» не зобов`язано повертати сплачені позивачами кошти на виконання умов договорів купівлі-продажу від 20 березня 2015 року, які було укладено з ПАТ «Банк «Київська Русь», оскільки не було стороною вказаних правочинів. При цьому позивачами грошові кошти за придбання нерухомого майна сплачувались безпосередньо банку шляхом безготівкового перерахування коштів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Інвест Хаус» має обов`язок щодо повернення коштів, сплачених позивачами за нерухоме майно.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що судами не враховано висновок, який викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17, відхиляються колегією суддів, оскільки судові рішення у справі, яка переглядається, не суперечать висновку, викладеному в указаній постанові Великої Палати Верховного Суду.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

При цьому колегія судді наголошує, що позивачі не позбавлені права звернутися із відповідним позовом до сторони, із якою було укладено нікчемні правочини.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Щодо закриття касаційного провадження

У грудні 2022 року до Верховного Суду від ТОВ «ФК «Інвест Хаус» надійшло клопотання про закриття касаційного провадження.

Клопотання обґрунтовано тим, що висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17, провадження № 14-37цс20, на який посилається заявник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі, яка переглядається.

Посилаючись на частину першу статті 396 ЦПК України ТОВ «ФК «Інвест Хаус» просило закрити касаційне провадження у вказаній справі.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Разом із цим, колегія суддів вважає, що відповідним правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, на який посилається заявник касаційної скарги та які стали підставою для відкриття касаційного провадження, необхідно дати правову оцінку під час касаційного перегляду справи, а тому Верховний Суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про закриття касаційного провадження у справі відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 липня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян