Справа № 191/1865/22
Провадження № 2/191/600/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 лютого 2023 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді - Прижигалінської Т.В.,
за участю секретаря Силкіної О.Г.
згідно вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та володінні будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та володінні будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок належить їй на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 20 серпня 2002 року державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в реєстрі №807, зареєстрованого КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17.07.2003 року в книзі 9, номер запису 51. У 2016 році вулиця радянська в с. Михайлівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області перейменована на вулицю «Миру». Відповідач по справ ОСОБА_2 , це її колишній чоловік, який проживав в її будинку і зареєстрований в ньому. Декілька років він прожив разом з нею в її будинку, як член її сім`ї. 21 січня 2020 року їхній з відповідачем шлюб було розірвано. І фактично з цього часу колишній чоловік в її будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, так як виїхав з її будинку у добровільному порядку, і у невідомому їй напрямку. Реєстрації і фактичне не проживання в її будинку відповідача порушує її права, і вона не може скористатися правом на отримання субсидії на оплату комунальних послуг, а після суттєвого підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги це дуже негативно впливає на її матеріальний стан, тому вона не може повно користуватися своїми правами.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
До початку проведення судового засідання представник позивачка надала суду заяву про підтримання позовних вимог та можливість розгляду справи за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, повідомлявся про судові засідання шляхом направлення документів поштою, але до суду повернуто поштовий конверт з відміткою пошти «За терміном зберігання».
Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.
Згідно копії договору дарування житлового будинку від 20.08.2002 року серія ВАА №916712, посвідченого державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в реєстрі №807, зареєстрованого КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17.07.2003 року в книзі 9, номер запису 51, позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки старости Михайлівського старостинського округу №6 Раївської сільської ради Синельниківського району Сугоняєва К.В. №221 від 21.07.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживає за даною адресою з 2020 року по теперішній час.
Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою виконавчого комітету Раївської сільської ради від 22.08.2022 року.
З заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали шлюб. Рішення набрало законної сили 21.02.2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зіст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Отже, факт не проживання відповідача в спірному будинку з 2020 року та повернуті до суду поштові конверти з відміткою «За терміном зберігання» свідчать про те, що відповідач, маючи право на користування житлом, тривалий час та без поважних причин не проживає в ньому та з 2020 року ним не здійснюється жодних дій, які б свідчили про його намір користуватися спірним житлом. А реєстрація відповідача в будинку порушує права позивача щодо отримання субсидії на оплату комунальних послуг.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивач є власником зазначеного вище будинку, реєстрація в ньому відповідача, який відсутня в ньому без поважних причин понад один рік, створює позивачу перешкоди у користуванні ним, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
Крім того, згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 15,76-80, 82, 133,137,141, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та володінні будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для його зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Т. В. Прижигалінська