Провадження № 22-ц/4808/195/23
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.

серкетаря Петріва Д.Б.

з участю ОСОБА_1 його представника адвоката Ридай Н.В.

позивачки ОСОБА_2 її представника адвоката Тугая І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 09 листопада 2022 року, ухвалене в складі судді Татарінової О.А. в м. Івано-Франківськ, повний текст складено 16 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги, з врахуванням уточнених позовних вимог мотивовані тим, що сторони з 01 серпня 2012 року перебувають у шлюбі зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського управління юстиції, актовий запис №909, в якому народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка вказує, що шлюб між сторонами інсує формально, фактичні шлюбні відносини припинились, сторони протягом тривалого часу спільно не проживають, спільний побут не ведуть та не спілкуються. Вважає, що примирення та збереження шлюбу між сторонами є неможливим. Посилаючись на те, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_1 , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського управління юстиції, актовий запис №909 та визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживанням матері ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що малолітній син сторін ОСОБА_3 фактично проживає з батьком в його квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Проживання сина разом з батьком відповідає бажанню сина і якнайкраще забезпечує інтереси дитини. Зазначає, що любить сина і має змогу забезпечити його всім необхідним. У нього вільний графік та стабільний високий дохід від підприємницької діяльності. Він постійно слідкує за станом здоров`я сина, його розвитком, виховує та піклується про нього. Малолітній ОСОБА_4 навчається в третьому-А класі ліцею №22 Івано-Франківської міської ради, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідачка 03.10.2021 року пішла з дому та повністю перестала цікавитися їхнім сином. Таким чином, стосунки відповідачки погіршилися й з їхнім сином, який не тільки не відчуває материнської турботи та піклування, а навпаки почав все більше відчувати на собі її агресивний стан та боятисяїї. Твердження відповідачки про те, що їхній син проживає з нею та знаходиться на її утриманні не відповідає дійсності. Зазначає, що поведінка відповідачки завдає шкоди розвитку їхнього сина. Просить суд визначити місце проживання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 з ним, за адресою: АДРЕСА_2 , так як дитина прихильна до нього та відчуває себе у безпеці та спокої, а також буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25.11.2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини прийнято до сумісного розгляду з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, об`єднавши дані справи в одне провадження.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.12.2021 року роз`єднано поєднані в одному провадженні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини, виділивши їх у два самостійні провадження.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21.12.2021 року залучено до участі в справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини, як орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 листопада 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні первісного позову та у задоволенні зустрічного позову в повному розмірі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що при визначенні місця проживання дитини слід виходити з найкращих інтересів дитини, соціальних зв`язків дитини, місця його навчання, проживання та психологічного стану дитини. Крім того, слід врахувати ставлення батьків до виховання дитини. Так, фактичним вихованням сина займається тільки батько, мати самоусунулась від виховання сина з 2021 року. Судом першої інстанції не враховано думку сина, який бажає проживати з батьком та уникає спілкування з матір`ю, не враховано покази свідків, результат психологічного обстеження дитини, інформацію із навчального закладу та висновок Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

26 грудня 2022 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечує. Вказує про відмову у задоволенні апеляційної скарги, оскільки рішення суду прийняте з врахуванням інтересів дитини та вірно встановлено, що батько фактично самовільно забрав сина з дитячого садка, не надавав можливості спілкуватись та зустрічатись позивачці з сином, що суперечить сімейним цінностям.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Ридай Н.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просять задовольнити подану скаргу.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Тугай І.М. заперечили доводи апеляційної скарги, вважають рішення суду законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову ОСОБА_2 та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що батько, хоча й належним чином займається вихованням та утриманням дитини, однак, перешкоджаючи ОСОБА_2 у спілкуванні із сином, позбавляє його належної опіки і виховання з боку матері, порушує їх право на прямі контакти, що суперечить найкращим інтересам дитини та сімейним цінностям. Разом з тим, виходячи із найкращих інтересів дитини, та обставини за яких дитина стала проживати з батьком, враховуючи усталений спосіб життя дитини з матір`ю протягом значного періоду часу, суд вважає, що місце проживання дитини слід визначити з матір`ю.

Висновок суду не відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із 01.08.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3 .

Під час шлюбу сторони разом з дитиною проживали за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 де спільними зусиллями забезпечили дитині належні умови для проживання.

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 Разом з нею за даною адресою зареєстрований малолітній син ОСОБА_3 .

Квартира АДРЕСА_4 , де зареєстрована ОСОБА_6 з дитиною належить ОСОБА_7 та складається з 3 житлових кімнат, загальною площею 73.7 кв.м. В квартирі створені належні умови для проживання дитини, її навчання (т.1а.с.).

На даний час ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та працює в фірмі «Філкар Сервіс» дистанційно, як логіст. Його зарплата становить 2800 польських злотих щомісячно та відповідно офіційного курсу 7 938 польських злотих станом на 10.08.2022 становить 22 226,4 грн ( Т.2 а.с.3-8).

ОСОБА_2 працює інспектором з кадрів у ПФ «Галицький двір» з 09.08.2021 року, її заробітна плата становить 6 200 грн щомісячно (т.1а.с.186).

З жовтня 2021 року малолітній син сторін проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 . У квартирі створені належні умови для проживання та розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, складеного працівниками Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 03.02.2022 року. Хлопчик має окрему кімнату облаштовану меблями та побутовою технікою, місце для сну, відпочинку та підготовки уроків. ОСОБА_4 забезпечений одягом відповідно до віку та сезону, продуктами харчування та канцелярським приладдям.

З цього часу мати ОСОБА_2 спілкується з дитиною виключно в телефонному режимі, у зв`язку з чим вона зверталась до служби у справах дітей із заявою - скаргою щодо вчинення фізичного та психологічного насильства відносно неї з боку чоловіка у присутності дитини, та щодо перешкод у спілкуванні з сином, із заявою про визначення порядку спілкування з сином ОСОБА_8 та із заявою про проведення з ОСОБА_3 роботи практичного психолога щодо налагодження емоційного контакту з дитиною.

Доказів того, що зазначені заяви були вирішені та ОСОБА_2 контролювала питання щодо їх вирішення у матеріалах справи відсутні.

Згідно акту оцінки потреб сім"ї, складеного фахівцем МЦСССДМ від 26.10.2021 року вбачається, що дитина проживає з батьком, мати з 03.10.2021 року проживає окремо. Батько працевлаштований, працює за гнучким графіком, дохід сім`ї складає 50 000 грн, заборгованості немає. Мати матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Хлопчик отримує повноцінне харчування, його розвиток відповідає віку. Між батьком та матір`ю склалися складні стосунки. У сім`ї наявні складні життєві обставини, які зумовлені тим, що батько сам займається вихованням та утриманням дитини, мати з ними не проживає, спілкується з сином у телефонному режимі. Відповідно до акта оцінки потреб особи, складеного за адресою проживання ОСОБА_2 у неї напружений психо-емоційний стан через складні стосунки з чоловіком. Мати проживала з дитиною від народження і займалася його вихованням. На час складання акта не хотіла бачитися з дитиною у присутності чоловіка, у помешканні, де раніше спільно проживали. Наявні складні життєві обставини, спричинені конфліктом між обома батьками.

Як вбачається із характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 3-А класу Ліцею №22 Івано-Франківської міської ради від 10.12.2021 року, учень завжди охайний та має доглянутий вигляд. Обоє батьків ОСОБА_4 беруть участь в навчальному процесі.

Відповідно до інформації Ліцею № 22 від 21.01.2022 року № 01-24/19, наданої на запит Служби у справах дітей, ОСОБА_3 навчається у 3-А класі. Батьки проживають за різними адресами. З вересня 2021 року вихованням, навчальною діяльністю дитини займається батько ОСОБА_1 разом із бабусею ОСОБА_10 . Батько турбується про фізичний розвиток дитини, забезпечує регулярне відвідування ОСОБА_11 -до. З вересня 2021 року мати - ОСОБА_2 не бере участіу навчально-виховному процесі ОСОБА_4 .

Згідно інформації психологічного обстеження учня 3-А класу ОСОБА_12 , на даний час у дитини в класі стійке положення, бажання досягнути успіху, докладаючи мінімум зусиль, а в майбутньому - зорієнтований на товариськість, надавати дружню підтримку, готовий допомагати одноліткам, чого і очікує від інших по відношенню до себе. У міжособистісних взаємовідносинах в сім`ї для хлопчика найбільш емоційно близькою, значущою та авторитетною людиною є батько. У розмові з дитиною про маму виявляв байдужість.

В березні 2022 року ОСОБА_3 з бабусею ОСОБА_10 виїхав до Польщі та перебував за межами України до жовтня 2022 року. ОСОБА_2 було відомо про те, що син перебуває в Польщі, однак контакту з дитиною вона не мала.

Згідно інформації директора ліцею № 22, в якому навчається малолітній син сторін ОСОБА_4 та свідоцтва досягнень учня 3-А класу за 2021-2022 навчальний рік упродовж дистанційного навчання з 24.02. по 02.06. 2022 освоїв необхідні знання та рекомендований про переведення до наступного четвертого класу (т.1а.с.230,234).

Згідно з витягу з рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.05.2022 року №384 «Про розгляд питань органу опіки та піклування» вирішено надати Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області висновок щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із зазначеного висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_13 .

Допитані в судовому засіданні свідоки ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_17 . ОСОБА_18 суду пояснили, що батьки малолітнього ОСОБА_4 одинаково турботливо відносились до виховання сина. Однак, внаслідок конфліктів в сім`ї та з часу припинення спільного проживання мололітній син прихильніше став відноситись до батька з яким проживає На даний час дитина проживає з батьком. Дитина тривалий час не спілкувалась з мамою та не відчуває безпеки, яку може дитині дати мати та яку дає батько.

Відповідно ч.2 ст.171 СК України у судовому засіданні у присутності представника органу опіки на піклування та психолога малолітній син сторін ОСОБА_4 зазначив, що на даний час проживає з батьком. Має друзів, відвідує ІТ-заняття, вільний час проводить з батьком. Зазначив, що спілкуватися з мамою не хоче, а проживати хоче з батьком.

Психолог, який був присутній під час з`ясування думки малолітньої дитини суду пояснила, що ОСОБА_4 висловлювався вільно, але хвилювався. У дитини є образа на матір. Дитина тривалий час не спілкувалась з мамою та не відчуває безпеки, яку може дитині дати мати. На думку дитини могло вплинути те, що він протягом року не спілкувався з матір`ю.

Отже, спір між сторонами виник щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої-третьої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини другої та третьої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Вирішуючи спір у розглядуваній справі, враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю з огляду на таке.

Установлено, що і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини.

Згідно зі статтею 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Разом з тим, судом першої інстанції належним чином не врахувано висновок органу опіки і піклування, затверджений рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.05.2022 року №384 «Про розгляд питань органу опіки та піклування» згідно якого вбачається, що Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_13 .

Під час розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини орган опіки і піклування керувався найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини брались до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною органом опіки та піклування складений висновок , який відповідає пункту 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, та помилково не прийнятий до уваги судом першої інстанції.

При з`ясуванні думки дитини в суді, малолітній ОСОБА_4 виявив бажання проживати саме з батьком, так як більше прихильний до нього, що відповідає ст.161 СК України.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. Проте, при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору.

Крім цього, не враховано судом першої інстанції, що згідно інформації психологічного обстеження учня 3-А класу ОСОБА_12 , на даний час у дитини в класі стійке положення, бажання досягнути успіху, докладаючи мінімум зусиль, а в майбутньому - зоріентований на товариськість, надавати дружню підтримку, готовий допомагати одноліткам, чого і очікує від інших по відношенню до себе. У міжособистісних взаємовідносинах в сім`ї для хлопчика найбільш емоційно близькою, значущою та авторитетною людиною є батько. У розмові з дитиною про маму виявляв байдужість.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про те, що на даному етапі життя ОСОБА_4 визначення його місця проживання із батьком не буде відповідати найкращим інтересам дитини.

На час ухвалення оскаржуваних рішень апеляційним судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде мати більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення його проживати разом з батьком, у звичному для нього середовищі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 не надала суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дитини з батьком буде суперечити найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд відхиляє доводи позивачки, що відповідач чинить їй перешкоди у спікуванні з сином, оскільки вони ґрунтуються на припущення і не підтверджені переконливими доказами.

Разом з тим, відповідно до положень статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В подальшому, з урахуванням обставин, які можуть виникнути, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку, а після досягнення ОСОБА_4 у 2027 році чотирнадцяти років, він вправі самостійно визначати з ким із батьків буде проживати.

Упостанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) сформульовано висновок, згідно якого вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності. Зазначени критеріїв моральних якостей батька як вихователя не виявлено.

Відповідно до статті 3 Конвенції про здійснення прав дітей 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року, дитина має процесуальне право бути поінформованою та висловлювати свою думку під час розгляду справи, що стосується її.

Закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією.

Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності, які не виявлені у батька.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції, надавши оцінку установленим обставинам справи не врахував інтереси дитини, так як ОСОБА_19 вже досить тривалий час проживав разом із батьком, не взяв до уваги висновок від 19.05.2022 року Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, прихильність сина до батька ОСОБА_1 , психологічну характеристику психо-емоційного стану дитини ОСОБА_12 та сімейних відносин від 24.11.2021 року, дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю та відмовивши у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини. Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та роз`яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що відповідно до положень статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Разом з тим, у задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити.

За змістом ст.382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, і з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Відповідно до підпункту В пункту 4 ч. 1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої вказаної статті), у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої вказаної статті).

Ураховуючи, що за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 , то судові витрати підлягають стягненню із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 2396 грн витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги та 5 000 грн (п`ять тисяч гривень) за надання павничої допомоги.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Івано-Франківського міського суду від 09 листопада 2022 року сксувати й ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що відповідно до положень статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 2396 грн витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги та 5 000 грн (п`ять тисяч гривень) за надання павничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 24 лютого 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта