справа № 489/1196/22 провадження №2/489/511/23
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

при секретарі судового засідання Ткаченко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» (далі ТОВ «Укрдебт Плюс») про визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги

встановив:

У лютому 2022 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір № 2245/К з додатками № № 1, 2 про відступлення прав вимоги в частині передачі права вимоги за кредитним договором № 0 01) від 27.08.2008, договором іпотеки від 27.08.2008 та договором поруки від 27.08.2008 на користь ТОВ «Укрдебт Плюс».

Як на підставу позовних вимог вказала, що ТОВ «Укрдебт Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, вказавши що вчиняє всі дії на підставі договору про відступлення права вимоги від 13.05.2020.

Проте, з договором про відступлення права вимоги вона не погоджується, так при його укладенні не були дотримані передбачені законодавством вимоги. Зокрема договір не містить всіх передбачених законодавством відомостей, не дотримано вимог щодо змісту та форми його укладення.

Зазначає, що в лютому 2020 року представник ПАТ «Дельта Банк» звертався до Ленінського районного суду міста Миколаєва із заявою про поновлення прощеного строку для пред`явлення виконавчого листа вказаного суду від 23.06.2010 по справі № 2-1469/2010 до виконання та видачі його дублікату.

Заява була мотивована тим, що 31.05.2010 Ленінським районним судом міста Миколаєва ухвалено рішення за яким з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 0 від 28.07.2008 у розмірі 319205,53 грн. 26.06.2010 по справі було видано виконавчий лист. Ухвалою цього суду від 20.03.2010 замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк», копію якої новий стягувач отримав в липні 2018 року. В рамках виконавчого провадження сторону стягувача замінено не було.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.05.2020 було відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа та поновленні строку.

13.05.2020 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» укладено договір № 2245/К про відступлення прав вимоги, посвідчений 13.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л.

Вважає, що з набранням законної сили рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.05.2010 у справі № 2/1490/10, яким задоволено вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про дострокове стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 0 від 28.07.2008, правовідносини сторін, що ґрунтувалися на кредитному договорі, припинилися. Разом з тим у відповідачів виникло солідарне грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів у визначеній судом сумі, а у кредитора/нового кредитора - право на притягнення відповідачів до відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань згідно статті 625 ЦК України.

Проте, АТ «Дельта Банк» продовжив по 13.05.2020 нараховувати відсотки за користування кредитом, що призвело до збільшення загальної суми переданого йому боргу до 1534137,25 грн.

Таким чином, оскільки ПАТ «Дельта Банк» набув прав кредитора на суму 319205,53 грн. (за рішенням суду) то подальша передача права вимоги на користь ТОВ «Укрдебт Плюс» на суму 11207204,28 грн. є неправомірною, так як не відповідає вимогам частини першої статті 519 ЦК України.

Враховуючи наведене, ТОВ «Укрдебт Плюс» за спірним договором має право виконувати всі повноваження нового кредитора, в т.ч. в судовому порядку вимагати зняття з майн арешту.

Окрім цього, ТОВ «Укрдебт Плюс», як новий кредитор, в будь-який час може звернути стягнення предмет іпотеки в позасудовому порядку в межах переданого йому права, тобто на суму 1534137,25 грн., що безумовно стосується прав ОСОБА_1 , як іпотекодавця.

Таким чином укладений між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» договір відступлення праві вимоги порушує майнові права ОСОБА_1 , як іпотекодавця/поручителя, оскільки в декілька раз збільшує загальний розмірі забезпеченої іпотекою вимоги, на яку мав право первісний кредитор «ПАТ «УкрСиббанк».

На думку позивача, оспорюваний правочин не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідними для чинності правочину, що встановлені статтею 203 ЦК України, так як ПАТ «Дельта Банк» мав передати на користь ТОВ «Укрдебт Плюс» тільки ті права вимоги, які у нього були в наявності.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

У відзиві на позов від 22.12.2022 відповідач вказав, що ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками на його адресу не надходили, тому представник відповідача заявив клопотання про направлення вказаних документів на адресу ТОВ «Укрдебт Плюс» з наданням часу для підготовки відзиву. У зв`язку із цим та отриманням 20.12.2022 через кабінет Електронного суду позовних матеріалів та ухвали про відкриття провадження справі п`ятнадцятиденний строк вважається таким, що не пропущений.

У відзиві представник відповідача проти задоволення позову заперечує у повному об`ємі з підстав непогашення боргу позивачем, а договір кредиту є чинним та неоспореним. Вказує, що позивач тривалий час користується кредитними коштами та уникає виконання прийнятих на себе зобов`язань, як перед первісним кредитом, так і перед наступним. Крім того, у позові не вказала, які саме її права порушені. Характер спірних правовідносин (предмет та підстави позову), характер «порушеного» права позивача свідчить про те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає специфіці правовідносин.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 24.06.2022 по справі № 489/1196/22 відмовлено в об`єднанні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Укрдебт Плюс» про визнання недійним договору з первісним позовом ТОВ «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 11.07.2022 відкрито провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Укрдебт Плюс» про визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги о за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання, призначене на 21.02.2023, сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Направлена на адресу позивача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані з зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі «Каракуця проти України»).

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в спрощеному позовному провадженні, явка в судове засідання якого сторін є необов`язковою, та те, що сторони, які належним чином повідомлені про судове засідання, свої доводи і заперечення виклали в письмових заявах, суд вважає розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 18.11.2021 ТОВ «Укрдебт плюс», як новий кредитор, звернувся до суду з позовом (цивільна справа № 489/7630/21), яким просив звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка перебуває під арештом, який накладений на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.02.2014 по справі № 489/176/14-ц (провадження № 2/489/619/14).

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.12.2022 позов ТОВ «Укрдебт плюс» задоволено та знято арешт з іпотечного нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 . Вказане рішення по теперішній час не оскаржено.

Із матеріалів вказаної цивільної справи також встановлено, що 28.07.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надає позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 35700,00 доларів США зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 14,50 % річних, строком до 28.07.2018.

28.07.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, відповідно до якого предметом договору є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 51,6 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.05.2010 (справа № 2-1469/2010) позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в розмірі 319205,53 грн. та судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.03.2013 замінено стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».

13.05.2020 між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» укладено Договір № 2245/К про відступлення прав вимоги, в тому числі по кредитному договору № 0 від 28.07.2008 та Договором іпотеки від 28.07.2008.

Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, оформленого додатком № 1 до договору № 2245/К про відступлення права вимоги від 13.05.2020, підтверджується перехід до нового кредитора - ТОВ «Укрдебт Плюс» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 28.07.2008 та договором іпотеки від 28.07.2008.

Як зазначає позивач, заборгованість за кредитним договором була стягнута достроково рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.05.2010, проте АТ «Дельта Банк» продовжив до 13.05.2020 нараховувати проценти за користування кредитом, що призвело до збільшення загальної суми переданого боргу до 1534137,25 грн.

Тому, враховуючи, що АТ «Дельта Банк» набув права кредитора на суму стягнуту рішенням - 319205,53 грн., тому подальша передача права вимоги на користь ТОВ «Укрдебт Плюс» на суму 11207204,28 грн. є неправомірною, що є наслідком недійсності договору відступлення права вимоги в частині передачі пра вимоги за кредитним договором № 0 01) від 27.08.2008, договором іпотеки від 27.08.2008 та договором поруки від 27.08.2008.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правого регулювання.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений тільки в тому випадку, коли таку заборону встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України), при цьому згода боржника на заміну кредитора не потрібна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

У постанові від 12.04.2022 справа № 201/7109/20 (провадження № 61-16140св21) Верховним Судом України наведено, що: «…законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого сторона не погоджується, або якщо окремі складові такої заборгованості нараховані безпідставно. Обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами (договору цесії). Питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги.

Сам по собі факт укладення договору про відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, позивач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

Аналогічних за своїм змістом правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 924/1014/18, у постанові від 28 січня 2020 року у справі № 924/1208/18, у постанові від 19 лютого 2020 року № 639/4836/17.»

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене та встановлені обставини, оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки оспорюваний договір укладено між двома юридичними особами і ними не оспорюється, а позивачем недоведено порушення оспорюваним договором її прав та інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» (далі ТОВ «Укрдебт Плюс») про визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», , місцезнаходження: м.Київ,пр.С.Бандери,28А.

Повний текст судового рішення складено 21.02.2023.

Суддя І.В.Коваленко