Номер провадження: 22-ц/813/1/23
Справа № 495/3228/22
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Приходько Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А. (суддя-доповідач)

суддів: Кутурланової О. В.,

Орловської Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Оганезова Олега Автанділовича поданої від імені та в інтересах ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 вересня 2022 року у складі головуючого судді Боярського О.О.,

встановив:

30 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 21 листопада 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане 29 травня 2018 року виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 4.

Шлюбні відносини між позивачем та ОСОБА_1 припинено з 25 березня 2022 року, з цього часу вони проживають окремо. Донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, домовленостей щодо способу виконання матеріальних обов`язків перед дитиною та відповідно, розмір аліментів на її утримання між сторонами не досягнуто.

Посилаючись на те, що матеріальний стан позивачки не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний, всебічний розвиток дитини, а відповідач ОСОБА_1 має можливість сплачувати дочці аліменти у зазначеному позивачем розмірі, оскільки працює за наймом та отримує стабільний дохід. Зазначивши, що істотних обставин, які могли б унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків не має, є цілком працездатний та на утриманні відповідача не знаходяться непрацездатні особи та він не має інших дітей.

Враховуючи наведене позивачка просила суд, стягнути з ОСОБА_1 на її користь, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 30 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з урахуванням всіх обставини, та рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини беручи до уваги вимоги частини 2 статті 182Сімейного кодексу України та приймаючи до уваги матеріальний стан відповідача.

Не погоджуючись із рішенням суду адвокат Оганезов О.А., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просив оскаржуване рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд врахував доводи позивача, які належним чином ним не підтверджені, ОСОБА_1 не надала суду належних та достовірних доказів того, що відповідач немає можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Зазначивши, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача які б свідчили про його можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі на утримання неповнолітньої доньки.

ОСОБА_1 процесуальним правом, передбаченим положеннями статті 360 ЦПК України на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 січня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 29 травня 2018 року Виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, зроблено актовий запис № 4 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно довідки виданої Старокозацькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області № 78 від 12 квітня 2022 року місце реєстрації та проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , за цією ж адресою зареєстровано місце проживання її матері ОСОБА_1 .

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (статі 180, 181 Сімейного кодексу України).

Відповідно до підпункту 3 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня -2100 гривень, з 1липня -2201 гривня, з 1 грудня -2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні .

Відповідно до частин першої та другої статті 184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

У постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 523/2927/18 (провадження № 61-13820св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) зазначено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27 лютого 1991року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести факт потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що відповідач ОСОБА_1 має можливість сплачувати дочці аліменти у зазначеному позивачем розмірі, оскільки працює за наймом та отримує стабільний дохід, проте у зв`язку з тим, що останній офіційно не працевлаштований надати докази щодо його доходів вона не має можливості. Також, вказувала на те, що істотних обставин, які могли б унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків не має, він цілком працездатний, на утриманні відповідача не знаходяться непрацездатні особи та він не має інших дітей.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою. Будь-які відомості про наявність у відповідача захворювань, які б створювали перешкоди у його працевлаштуванні або потребували б понесеня ним витрат на відновлення здоров`я, про скрутний матеріальний стан, про наявність на його утриманні інших осіб в матеріалах справи відсутні.

Жодних доказів на підтвердження неможливості сплати ним аліментів у розмірі визначеному судом, апелянтом не надано. При цьому, тимчасове нестабільне фінансове та матеріальне забезпечення відповідача не може свідчити про відсутність можливості надання утримання малолітньої доньки та про його матеріальний стан (матеріальну забезпеченість) взагалі.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши обставини, визначені статтею 182 Сімейного Кодексу України, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн щомісячно, оскільки на нього як на батька дитини покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, яка проживає разом із матір`ю. Обґрунтовуючи розмір аліментів, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач не надав доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у розмірі 5 000 грн щомісячно.

Будь-яких доказів на спростування вказаних висновків суду першої інстанції апелянтом, на виконання вимог частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України, не надано, його доводи в цій частині ґрунтуються лише на припущеннях.

У відповідності з частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Приймаючи до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дитини до повноліття незалежно від розміру їх доходів, визначений судом розмір аліментів на утримання доньки зважаючи на те, що відповідач є працездатним, фізично здоровим і враховуючи, що апелянтом не доведено у встановленому законом порядку неможливість сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом, апеляційний суд вважає, що щомісячний розмір аліментів 5000 грн на утримання доньки, є цілком прийнятним

Враховуючи, що в апеляційній скарзі відповідач не заперечував свій обов`язок щодо утримання доньки, а також, що визначений розмір аліментів виправданий дійсними потребами одержувача аліментів для повноцінного виховання та розвитку малолітньої дитини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру аліментів на утримання дитини.

Інші зазначені в апеляційній скарзі порушення судом норм процесуального права в силу вимог частини другої статті 376 ЦПК України також не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, як такі, що не призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Оганезова Олега Автанділовича подану від імені та в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: О. В. Кутурланова

Н. В. Орловська