КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року місто Київ.

Справа 758/3214/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6252/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року(у складі судді Захарчук С. С.)

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дев`ята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю

ВСТАНОВИВ

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 25.05.2022 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю було залишено без руху, оскільки у порушення вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України заявником не зазначено: з якою метою вона просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , та не зазначено доказів, що підтверджують вказаний факт.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року заяву визнано неподаним та повернуто, оскільки заявою, яка була подана на виконання вимог ухвали , недоліки усунуто частково: заявником не зазначено з якою метою вона просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Писаренко М.О. 07 лютого 2023 року, згідно поштової відмітки, подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити заяву для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу аргументовано тим, що оскаржувана ухвала є протиправною та необґрунтованою, постановлена без врахування всієї інформації, яка містилась у заяві про усунення недоліків.

Вважає, що в заяві від 28.04.2022 року та в заяві від 06.06.2022 року чітко зазначалась мета звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме прийняття спадщини за законом.

Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, зазначає, що наведена мета звернення до суду має юридичне значення та суд вправі був розглянути заяву.

Зазначає, що в первинній заяві та в уточненій заяві зазначалось, що ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина ОСОБА_2 .

Вказує, що державний нотаріус відмовив своєю постановою у вчинені нотаріальних дій ОСОБА_1 , оскільки спадкоємиця не може підтвердити свої родинні відносини, а саме: факт проживання однією сім`єю з померлим.

В постанові нотаріуса також зазначалось, що відповідно до ст. 3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а копія цієї постанови разом із іншими документами була надана суду одночасно з поданням заяви.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику учасників процесу в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності або відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Стаття 318 ЦПК України містить вимоги до змісту заяви про встановлення факту, а саме: у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Залишаючи без руху заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, зокрема про те, що заявником не зазначено: з якою метою вона просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , та не зазначено доказів, що підтверджують вказаний факт. Визнаючи неподаною та повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не було усунуто недоліки та не зазначено з якою метою вона просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 .

Проте, такий висновок суду не відповідає наявним в матеріалах справи документах, оскільки в заяві ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник вказала, що цю заяву подано до суду в порядку окремого провадження для встановлення факту проживання однією сім`єю задля прийняття спадщини. В уточненій заяві, яка була подана на виконання ухвали від 25.05.2022 року, також визначена мета встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , а саме прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ст.5 ЦПК України).

Під час розгляду справи суд визначає характер спірних правовідносин, вимоги та склад учасників судового процесу, визначає обставини справи, які підлягають встановленню, зібрання відповідних доказів, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи тощо.

Також суд, зокрема, у разі необхідності заслуховує уточнення вимог та заперечень проти них, може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові (заяві), а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Також пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу а протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Київський апеляційний суд при вирішенні даної справи встановив, що повертаючи безпідставно заяву, суд першої інстанції порушив конституційні права заявника на доступ до суду, яке є частиною права на "справедливий суд".

Відповідно до ч. 1 с. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд встановив, що, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними в справі доказами, припустився порушення процесуальних норм , що призвело до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі , у зв`язку з чим, така ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик