Справа № 643/1551/23
Провадження № 2/643/600/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2023

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» до Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Акціонерного товариства «ОТП Банк» про зняття обтяження з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» звернулось до суду з позовом до відповідачів, в якому просить зняти існуючий на день подачі позовної заяви арешт з квартири АДРЕСА_1 , а саме: арешт нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , запис про обтяження № 44536630, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області від 13.09.2013 року за ВП № 39650145 (стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»); арешт нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , запис про обтяження № 44536678, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області від 17.11.2014 року за ВП № 34404390 (стягувач Акціонерне товариство «ОТП Банк»).

Ознайомившись з позовною заявою, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» заявлено вимоги про зняття арешту з майна, яка є вимогою немайнового характеру.

Однак, всупереч положенням Закону України «Про судовий збір», позивачем не сплачено судовий збір за цю немайнові вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2684 грн.

Так позивач ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» має сплатити судовий збір за дві немайнові вимоги у розмірі 5368 грн., оскільки позивачем заявлено дві немайнові вимоги у позові, квитанцію, яку вони долучили сплачена за реквізитами Верховного суду та не може бути прийнято судом до уваги, а тому позовна заява підлягає залишенню без руху.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. 19, 20, 175, 177, 185, 186, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» до Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Акціонерного товариства «ОТП Банк» про зняття обтяження з нерухомого майна - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - О.О. Олійник