Справа № 510/763/22
Провадження № 2/510/451/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.23 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Златі Д.С. позовні вимоги підтримав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія договору житлової забудови від 23.05.1979р. №614, укладеного між Виконкомом Ренійської міської ради Одеської області та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ; архівна копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 16.05.1979р. №118 «Про відведення земельної ділянки під індивідуальне будівництво»; копія заяви ОСОБА_5 від 10.02.1999р.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 07.04.2010р.; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; копія довідки КП «Ренійське БТІ» від 14.08.2006р. про належність частини домоволодіння ОСОБА_3 ; копія заяви ОСОБА_1 від 09.06.2004р. про видачу технічних умов на газифікацію будинку; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія платіжних квитанцій про сплату позивачкою земельного податку, за користування електроенергією; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 18.06.2021р.; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 11.01.2023р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 11.01.2023р. (спадкова справа не відкривалась).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_6 20.04.1974р. уклала шлюб із ОСОБА_3 . На підставі договору житлової забудови від 23.05.1979р. №614 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була виділена земельна ділянка для індивідуальної житлової забудови по АДРЕСА_1 , на якій вони, як подружжя, побудували житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями. У шлюбі позивачки із ОСОБА_3 народилась донька - ОСОБА_2 відповідачка у справі. Оскільки сімейне життя позивачки із ОСОБА_3 не склалося у 1989р. вони розірвали шлюб між собою, позивачка забрала дитину та пішла мешкати окремо. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті ніхто із спадкоємців за прийняттям спадщини не звертався, а у 1999р. до будинку повернулася мешкати позивачка із донькою. Відповідно до даних довідки КП «Ренійське БТІ» Ренійської міської ради від 14.08.2006р. №64 частина житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 належала відповідачу, отже, виходячи з того, що ОСОБА_7 також була забудовником земельної ділянки та перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 вона є власником іншої частини спірного домоволодіння.

Таким чином, з 1999 р. позивачка постійно мешкає у житловому будинку (1/2 частина якого рахується належною ОСОБА_3 ), володіє та розпоряджається ним в цілому. Позивачка зареєстрована за даною адресою, фактично, відкрито володіє нерухомістю, стежить за її належним технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги, зробила ремонт та ін. У зв`язку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що має право на вищевказаний житловий будинок, оскільки вона з 1999 р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у зв`язку із його утриманням, зберігає у себе всю документацію на житло, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на житловий будинок.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Як було встановлено судом, відповідачка не є власником житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , однак вона є потенційною спадкоємицею його частини після смерті свого батька ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 ніхто із спадкоємців за прийняттям спадщини не звертався, фактично її не прийняв також, відповідачка будь-яких заперечень з приводу задоволення позову своєї матері не мала. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 11.01.2023р.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачки, з 1999р. по теперішній час вона безперервно, відкрито володіє житловим будинком, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається ним, проводить ремонти та ін. За весь час володіння позивачкою будинком, відповідачка не пред`являла до позивачки жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брала участі в її утриманні та не несла витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідачка не заперечувала щодо фактів, вказаних у позові, визнала позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачкою житловим будинком є добросовісним, правомірним, відкритим (позивачка, вважаючи себе власником всього житла, сплачувала комунальні платежі за утримання будинку, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок цілком з законних підстав перейшов у володіння та користування ОСОБА_1 , внаслідок чого остання набула право власності на нього за набувальною давністю.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на майно за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за набувальною давністю право власності на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 (який складається в цілому з: житлового будинку літ. А загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., допоміжною площею 4,8 кв.м.; тамбуру літ. а, а1; навісу літ. а2; сараїв літ. В, Д; вбиральні літ. Е; огорожі №1-2; споруди №4), що належав у тому числі ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК