Єдиний унікальний номер судової справи: 486/1727/21
Провадження № 22-ц/812/268/23
Постанова

іменем України

27 лютого 2023 року м. Миколаїв Справа № 486/1727/21

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю: представників позивача Вершиніна К.В., Войтова О.В., представника відповідача Жуйкова О.Є.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 грудня 2022 року, ухвалене у складі головуючої судді Далматової Г.А., повний текст рішення складено 29 грудня 2022року, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником,

встановив:

27 жовтня 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей» (далі ТОВ «НоваПей» або Товариство) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди в розмірі 176 581, 90 грн. та судових витрат.

Позов мотивований тим, що з 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду касира пункту надання фінансових послуг (далі ПНФП) Філії №7.

Того ж дня відповідач був ознайомлений із посадовою інструкцією та з ним був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

З 17 вересня 2021 року по 21 вересня 2021 року відповідач виконував обов`язки старшого касира відповідно до п. 2.10 посадової інструкції.

21 вересня 2021 року в ПНФП №15023 було проведено інвентаризацію наявних коштів, безпосереднє обслуговування яких згідно посадових обов`язків здійснював ОСОБА_1 .

За результатами інвентаризації був складений акт від 21 вересня 2021 року, в якому зафіксована нестача коштів в розмірі 176 581,90 грн. Зазначений акт відповідач підписувати відмовився. Після звільнення відповідач не відшкодував завдану матеріальну шкоду, яка становить 176 581,90 гривень.

Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов.

У відзиві на позовну заяву відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на його безпідставність та відсутність його вини у виявленій позивачем нестачі грошових коштів.

У відповіді на відзив представник позивача посилався на обґрунтованість позову.

16 грудня 2021 року від представника позивача на адресу місцевого суду надійшла заява з додатками про стягнення понесених судових витрат на суму 8000 грн., які представник позивача просив стягнути із відповідача.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що проводилась службова перевірка за фактом нестачі, та що ТОВ «НоваПей» створило належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей, як це передбачено договором про повну матеріальну відповідальність, тому відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі ТОВ «НоваПей», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосував до спірних правовідносин положення статей 130, 134, 135-1 КЗпП України та не взяв до уваги Положення про ведення касових операцій в національній валюті у касах ТОВ «НоваПей», яким встановлений порядок зберігання готівкових коштів, касових документів та інших касових цінностей, за облік та /або зберігання яких несуть відповідальність касові працівники ПНФП.

Товариство в апеляційній скарзі зазначало, що відповідно до посадової інструкції відповідач несе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених товариством цінностей; за матеріальну шкоду, заподіяну з його вини, за неналежне виконання своїх посадових обов`язків. В матеріалах справи наявні докази того, що відповідач порушив порядок зберігання грошових коштів позивача надав власні облікові дані та доступ до грошових коштів іншій особі не працівнику позивача. Прийнявши зміну старшого касира та взявши в підзвіт грошові кошти зазначені в акті інвентаризації за 02 вересня 2021 року відповідач не зберіг в повному обсязі ввірені йому грошові кошти, завдавши шкоди товариству в розмірі 176 581 грн. 90 коп. Завдана позивачу шкода є прямим наслідком порушення відповідачем своїх посадових обов`язків та завдана з його вини.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

У судовому засіданні апеляційного суду представники позивача ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на підставі наказу ПНФП філії №7 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» № 3340-к від 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду касира ПНФП філії №7 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» з 04 листопада 2020 року на умовах неповного робочого часу (20 годин на тиждень згідно графіку змінності) з погодинною оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, з погодинною оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу та з випробувальним терміном до трьох місяців (а.с.19).

У трудовій книжці ОСОБА_1 наявний запис про початок роботи у ТОВ «ПОСТ ФІІНАНАС» з 04 листопада 2020 року, а з 21 січня 2021 року ТОВ «ПОСТ ФІІНАНАС» перейменовано на ТОВ «НоваПей».

Згідно копії довідки від 01 листопада 2021 року ОСОБА_1 дійсно працював в ТОВ «НоваПей» на посаді касира ПНФП філії №7 (Миколаївська обл.) з 04 листопада 2020 року по 13 жовтня 2021 року (а.с.52). Відповідно до копії довідки від 05 листопада 2021 року ОСОБА_1 працював за сумісництвом на посаді фахівець (оператор) Відділення №2 (Южноукраїнськ) з 04 листопада 2020 року по 13 жовтня 2021 року (а.с.53).

04 листопада 2020 року між сторонами укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність ОСОБА_1 , згідно з яким відповідач як працівник, що займає посаду касира пункту виконання фінансових послуг філії №7 або виконує роботу, безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей, прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (а.с.12).

Відповідно до п. 3 вказаного договору у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розмірів збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування відбувається відповідно до чинного законодавства, зокрема, але не виключно, згідно із ст. 135-3 КЗпП України.

Згідно з поясненнями сторін для виконання службових обов`язків пункт надання фінансових послуг, в якому працював відповідач, було обладнано сейфом та внутрішніми ящиками сейфу для зберігання готівки.

За умовами трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та товариством, відповідач зобов`язувався своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей.

Між тим, відповідачем не надано доказів таких звернень до позивача з приводу відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей.

Не створення позивачем неналежних умов для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей матеріали справи не містять.

За такого висновок суду першої інстанції про те, що ТОВ «НоваПей» не створило належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей, як це передбачено трудовим договором та договором про повну матеріальну відповідальність, є необґрунтованим.

Пунктом 2.4 Посадової інструкції касира ПНФП філії ТОВ «ПОСТ ФІІНАНАС», що затверджена генеральним директором товариства 21 травня 2020 року, передбачено, що при необхідності виконання обов`язків старшого касира, касир в процесі своєї службової діяльності виконує в повному обсязі завдання та обов`язки старшого касира товариства. Підписанням цієї Посадової інструкції касир підтверджує, що він ознайомлений з функціональними обов`язками старшого касира ПНФП.

Розділом 5.1 Положення про ведення касових операцій в національній валюті у касах ТОВ «НоваПей», затверджених наказом генерального директора «НоваПей» №652 від 24 червня 2021 року (далі Положення), встановлений порядок зберігання готівкових коштів, касових документів та інших касових цінностей, за облік та/або зберігання яких несуть відповідальність касові працівники ПНФП.

Ключі від сейфу/від касового ящика повинні зберігатися у підзвітній особі, яка отримала такі ключі в експлуатацію: Старшого касира/касира другорядної каси. Не допускається залишати ключі в отворі замку під час відсутності відповідальної особи на робочому місці протягом робочого дня (зміни) та для ключів від сейфу по завершенню операційної зміни старшого касира/ по завершенню операційного дня (п.5.7.10 Положення).

Якщо підзвітна особа тимчасово залишає робоче місце протягом операційної зміни касовий ящик (якщо в ньому зберігається готівка за зміну касира)/сейф/ сейфова кімната або касова кабінка (якщо є окрема) повинні бути замкненими, а ключі підзвітна особа забирає з собою (п.5.7.11 Положення).

По завершенню операційного дня підзвітна особа (Старший касир) повинна замкнути на ключ сейф/сейфову кімнату (якщо є окрема), в яких зберігаються готівка та інші касові цінності та забрати ключі з собою (п.5.7.17 Положення).

Пунктом 4.1.4 цього ж Положення передбачено, що матеріальна відповідальність, пов`язана зі зберіганням готівки та інших цінностей, які знаходяться у головній касі ПНФП, а також за здійснення операцій з ними та за належний їх облік покладається на начальника ПНФП /старшого касира ПНФП або на касира, який виконує функціонал старшого касира.

Відповідно до копії акту про результати інвентаризації наявних коштів, передачі касових документів, інших цінностей ТОВ «НоваПей» від 02 вересня 2021 року проведено інвентаризацію коштів, що обліковуються в касі (сейф), під час якої касир ПНФП ОСОБА_5 здав, а касир ПНФП ОСОБА_1 прийняв кошти в сумі 82876,60 грн, касові документи та інші цінності, зокрема: ключі від сейфу та від внутрішніх ящиків сейфу у загальній кількості: 2 шт. (а.с. 5).

Згідно копії акту про результати інвентаризації наявних коштів, передачі касових документів, інших цінностей ТОВ «НоваПей» від 21 вересня 2021 року проведено інвентаризацію коштів, що обліковуються в касі (сейф), під час якої касир ПНФП ОСОБА_1 здав, а касир ПНФП ОСОБА_6 прийняла кошти в сумі 0 грн, касові документи та інші цінності, зокрема: ключі від сейфу та від внутрішніх ящиків сейфу у загальній кількості: 2 шт. (а.с. 6).

З копій видаткових касових ордерів від 21 вересня 2021 року вбачається, що ОСОБА_6 прийняла гроші в сумі 490 грн, 500 грн та 22327 грн відповідно. Керівник ОСОБА_1 (а.с.7-9).

Копія видаткового касового ордеру від 21 вересня 2021 року (а.с. 13) вказує на нестачу коштів на суму 176 581,90 грн. Керівник ОСОБА_1 .

В матеріалах справи є звіти касира за 17 вересня 2021 року (а.с. 14), за 18 вересня 2021 року (а.с. 16), від 19 вересня 2021 року (а.с. 17), та від 20 вересня 2021 року (а.с. 18). Касир ОСОБА_1 .

Згідно копій прибуткових касових ордерів від 21 вересня 2021 року (а.с. 20, 22) ОСОБА_1 працював на посаді старшого касира та відбувалося оприбуткування грошових коштів ТОВ «НоваПей». Також є копія реєстру підсумків операцій з готівкою 21 вересня 2021 року (а.с. 21), в яких стоять підпис ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Відповідно до копії акту про результати інвентаризації наявних коштів ТОВ «НоваПей» від 21 вересня 2021 року на підставі наказу № 987 від 21 вересня 2021 року проведена інвентаризація коштів, що обліковуються в касі (сейф) ПНФП, під час якої коштів не встановлено. Нестача 176 581,90 грн. Матеріально відповідальна особа, яка передає кошти, касові документи та інші цінності касир ПНФП ОСОБА_1 (а.с. 27).

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 зазначав, що передані йому за актом ключі від сейфу та від внутрішніх ящиків сейфу у загальній кількості 2 шт. за спірний період повинні були бути у нього, однак він їх передав ОСОБА_7 т.в.о. керівника відділення.

Із показань свідка ОСОБА_8 , одного із членів інвентаризаційної комісії, допитаного судом першої інстанції, слідує, що в ході перевірки було з`ясовано, що відповідач безпідставно передав ключи від сейфу ОСОБА_7 , який взяв кошти з сейфу та зобов`язався їх повернути.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 також підтвердили зізнання ОСОБА_10 в тому, що у нього були ключи від сейфу і він взяв кошти з сейфу.

13 жовтня 2021 року наказом № 3557-к від 11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звільнено за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 50-52).

Статтею 134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 135-1 КЗпП України).

Відповідно до Переліку посад і робіт працівників, з якими підприємством можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року №447/24, з працівником, який займає посаду старшого касира і касира, можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання.

Як встановлено відповідач, як підзвітна особа, порушив порядок зберігання грошових коштів надав доступ до грошових коштів іншій особі, внаслідок чого були втрачені товарно-матеріальні цінності на суму 176 581,90 грн, які були отримані ним під звіт, що встановлено проведеною роботодавцем інвентаризацією та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та вказує на наявність його вини в тому, що позивачу була завдана відповідна шкода.

При цьому колегія суддів вважає, що ненадання письмового документа про проведення Товариством службової перевірки за фактом нестачі не спростовує цього висновку суду.

Аналізуючи вищевикладені обставини колегія суддів дійшла висновку, що діями відповідача завдано матеріальну шкоду позивачу під час виконання трудових обов`язків та з урахуванням укладеного договору про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому Товариством грошей він має нести матеріальну відповідальність за цю шкоду.

За таких обставин суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у разі ухвалення нового рішення, апеляційний суд перерозподіляє і судові витрати.

При вирішенні цього питання апеляційний суд виходить з того, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2 648, 73 грн. та за подання апеляційної скарги 3 973,10 грн.

Враховуючи, що позов ТОВ «НоваПей» задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню сплачений судовий збір в обох судових інстанціях у загальному розмірі 6 621, 83 коп.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.

У питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 922/445/19, де серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19 та № 910/16803/19.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц ( провадження № 14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Таким чином суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

З матеріалів справи видно, що представництво інтересів в суді першої інстанції здійснював адвокат Вершинін К.В. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії АІ №1128373 від 26 жовтня 2021 року.

01 вересня 2019 року між ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» та адвокатом Вершиніним К.В. укладено договір про надання правової допомоги. Згідно додатку до цього договору за протоколом узгодження вартості послуг №11 від 15 грудня 2021 року сторони узгодили вартість послуг у загальній сумі 8 000 грн, з яких: за збір доказів: ознайомлення з матеріалами, збирання необхідних документів, вивчення судової практики 2 500 грн.; підготовка та подання до суду позовної заяви про стягнення матеріальної шкоди 2 500 грн та участь адвоката у судовому засідання (незалежно від кількості) 3 000 грн. Пунктом 2 сторони домовилися, що вартість адвокатських послуг оплачується замовником на підставі рахунку адвоката та підписаного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг через 10 календарних днів з моменту набуття чинності судовим рішення у вказаній справі.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем подавалося клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу у місцевому суді.

Ураховуючи викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем в суді першої інстанції.

При цьому колегія суддів зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

У зв`язку із задоволенням позову витрати відповідача на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню позивачем.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» (03026, м. Київ, Столичне шосе, 103, оф.1304, ) в рахунок відшкодування заподіяної шкоди 176 581 (сто сімдесят шість тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» судовий збір у розмірі 6 621 (шість тисяч шістсот двадцять одна) грн. 83 коп., сплачений в обох судових інстанціях та витрати на професійну правничу допомогу 8 000 (вісім тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Т.Б. Кушнірова

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 27 лютого 2023 року.