Єдиний унікальний номер судової справи: 482/134/22
Провадження 22-ц/812/231/23 Доповідач в апеляційній інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

27 лютого 2023 року м. Миколаїв Справа №482/134/22

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Бараненком Дмитром Володимировичем, на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Сергієнка С.А. в приміщенні суду за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Кузьміних І.М. пред`явив до ОСОБА_1 позов про зменшення розміру аліментів.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначав, що рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2021 року з нього стягнуто аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 8000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 25 травня 2021 року і до досягнення ними повноліття.

Позивач вказував, що його майновий стан змінився та він не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням суду. Згідно наказу (розпорядження) №7-к від 30 листопада 2021 року ОСОБА_2 з 01 грудня 2021 року працює на посаді «Менеджера з постачання» у Відділі збуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СІСТЕМС». Його оклад становить 6800 грн. Крім того, вказував, що про неможливість його сплати аліментів у визначеному розмірі свідчать постанови про накладення арешту на майно боржника платника аліментів.

Позивач має бажання сплачувати аліменти на утримання дітей, однак у розмірі, який буде співмірним його реальним матеріальним можливостям.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просив зменшити розмір аліментів, стягуючи їх у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бараненка Д.В. подала зустрічний позов до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначала, що з моменту відкриття виконавчого провадження по стягненню аліментів, позивач за первісним позовом жодного разу не виплатив суму аліментів, встановлену судом. Діти знаходяться повністю на її утриманні. Попередньо визначений судом розмір аліментів не відповідає щомісячним витратам, які вона здійснює одноособово, для належних умов проживання та розвитку дітей. Витрати на утримання дітей зросли та будуть зростати відповідно до їх віку.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просила збільшити суму аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 16000 грн. до досягнення ними повноліття.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2022 року первісний та зустрічний позови об`єднані в одне провадження.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зустрічного позову ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розмір аліментів, раніше визначений рішенням суду, відповідає вимогам сімейного законодавства і потребам забезпечення базових матеріальних умов для життя дітей, є необхідним та достатнім, а сторонами в цілому не доведено зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів, які підлягають стягненню.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник за зустрічним позовом, посилаючись на ті ж самі обставини, що при поданні зустрічного позову, зазначала, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні її позовних вимог, опираючись на те, що аліменти це кошти на утримання дитини, необхідні щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та інше, а витрати, які вона несе на утримання дітей не є обов`язковими для нормального перебігу їх життя, - скористався вочевидь надмірним формалізмом.

Правом подання відзиву відповідач не скористався.

02 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Бараненко Д.В. подав доповнення до апеляційної скарги додавши копію пропозиції укладення мирової угоди у справі №482/374/21.

27 лютого 2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бараненка Д.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника.

Відповідно до частин першої та другої статті 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Оскільки доказів надсилання копії відповідних доповнень позивачу за первісним позовом не подано, то апеляційний суд згідно приписів частини другої статті 364 ЦПК України не враховує такі доповнення.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів не оскаржується, тому відповідно до положень ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, з 08 жовтня 2005 року сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 10,11).

Малолітня донька сторін ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 72, 74). Син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається у Київському авіаційному фаховому коледжі і проживає у м. Києві.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2021 року у справі №482/698/21 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 8 000 грн. на кожну дитину. Рішення суду набрало законної сили 15 листопада 2021 року (т. 1 а.с. 8-9).

Згідно наказу (розпорядження) ТОВ «Глобал Сістемс» №7 від 30 листопада 2021 року та довідки ТОВ «Глобал Сістемс» №0000-000001 від 14 грудня 2021 року ОСОБА_2 з 01 грудня 2021 року працює в товаристві на посаді менеджера з постачання. Його посадовий оклад складає 6800 грн. (т. 1 а.с. 12,13).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами частин 1,2 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Згідно з частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що позивач за зустрічним позовом повинна надати докази, що підтверджують наявність юридичних складових - певних умов, які дають підстави для збільшення розміру аліментних зобов`язань.

Як вбачається із змісту заявленого позову ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів жодних підстав, передбачених статтею 192 СК України, для збільшення розміру присуджених аліментів заявник не наводить.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність ОСОБА_1 змін її матеріального стану, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дітей.

Як вбачається з матеріалів справ, позивачкою надані на підтвердження позовних вимог квитанції про сплату витрат на дитячий садок, придбання одягу, сплату комунальних послуг та проїзд.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що витрати на дитячий садок та придбання одягу дітям мали місце і на час ухвалення рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, яке набрало законної сили.

Крім того, серед наданих позивачкою за зустрічним позовом доказів сплати витрат на придбання одягу дітям є документи, датовані серпням, вереснем 2021 року (т. 1 а.с. 102-105, 133-136), тобто до ухвалення рішення суду від 12 жовтня 2021 року про стягнення аліментів, а тому не можуть свідчити про зміну матеріального стану позивача після ухвалення такого судового рішення. Також в деяких квитанціях про оплату витрат на дитячий садок платником зазначена інша особа (т. 1 а.с. 83, 87, 89, 94, 96).

Щодо витрат на оренду житла для сина ОСОБА_3 , то колегія суддів погоджується з висновком суду про недоведеність реальності таких витрат у розмірі, зазначеному у договорі оренди від 01 червня 2022 року. ОСОБА_1 не надано доказів сплати нею витрат за вказаним договором.

Що стосується витрат на сплату комунальних послуг, то зазначені витрати понесені не тільки для забезпечення утримання дітей і вони не можуть свідчити про значну зміну матеріального стану одержувача аліментів, яке може вплинути на розмір аліментів, що підлягають стягненню.

Враховуючи зазначене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність ОСОБА_1 зміни її матеріального стану.

Також, ОСОБА_1 не було надано суду, належних та допустимих доказів на підтвердження факту поліпшення матеріального стану відповідача з моменту стягнення аліментів. Також не надано належних та допустимих доказів про спроможність відповідача ОСОБА_6 сплачувати аліменти у визначених позивачкою розмірах.

Як зазначалось вище, позивачем за зустрічним позовом 02 лютого 2023 року надані апеляційному суду доповнення до апеляційної скарги, до яких ОСОБА_1 додала копію пропозиції ОСОБА_2 про укладення мирової угоди у справі про поділ майна подружжя, що датована 16 січня 2023 року. Колегія суддів не бере до уваги зазначену пропозицію ОСОБА_2 , оскільки така пропозиція є новим доказом, якого не існувало на час ухвалення оскаржуваного рішення. При цьому колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану однієї зі сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у ОСОБА_1 значних витрат на утримання дітей та те, що розмір аліментів по 8 000 грн. на кожну дитину не покриває усіх витрат, які вона несе на їх щомісячне утримання, колегія суддів відхиляє, оскільки самі по собі ці обставини без доведення підстав, передбачених статтею 192 СК України, не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

З огляду на це апеляційна скарга відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Бараненком Дмитром Володимировичем залишити без задоволення.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Т.Б. Кушнірова

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 27 лютого 2023 року.