Справа № 147/159/23
Провадження № 2/147/104/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Борейко О. Г.

із секретарем Подолян Т. І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Захарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Служба у справах дітей Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В :

09 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у якому просить визнати його батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати Захарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису №4 від 08.01.2020, де у відомостях про батьківство вказати батьком дитини - ОСОБА_1 , виключивши відомості про ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначає, що він з липня 2018 року знаходився у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Проживали в одному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_2 . Дані про батька дитини було записано з дотриманням вимог ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері, оскільки вона на дату народження дитини не перебувала з позивачем у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 трагічно померла. ОСОБА_1 зазначає, що завжди вважав дитину - ОСОБА_2 своїм сином та ніколи цього не приховував, брав участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні, проживав та проживає наразі з ним у одному домоволодінні. Ще за життя ОСОБА_4 , позивач з нею мав намір за спільною заявою до органу ДРАЦС про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_2 внести зміни про батька дитини, зазначивши батьком позивача ОСОБА_1 . Проте смерть ОСОБА_4 завадила цьому. Оскільки статус ОСОБА_2 як сина ОСОБА_1 наразі не встановлено, позивач був змушений звернутися до експертної установи з метою проведення молекулярно-генетичної експертизи. Відповідно до висновку експерта, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є біологічна спорідненість ймовірність якої складає 99,99994%. Станом на 08.02.2023, ОСОБА_2 проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, але існує загроза втручання служби у справах дітей з метою надання статусу дитини-сироти ОСОБА_2 . Враховуючи викладене, позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.00 годину 27 лютого 2023 року.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явився. 27 лютого 2023 року подав до суду заяву про проведення підготовчого засідання по справі без його особистої участі. Позовні вимоги підтримує повністю.

Третя особа - Служба у справах дітей Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області у підготовче засідання свого уповноваженого представника не направила. Однак, 27 лютого 2023 року надали суду заяву про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей, за підписом представника Чернецької Л. М. Додатково зазначають, що позовну заяву підтримують, заперечення відсутні.

Підготовче засідання було відкладено на 13.00 годину 13 березня 2023 року, у зв`язку з неявкою відповідача та відсутність відомостей про його своєчасне повідомлення про дату, час та місце судового розгляду.

02 березня 2023 року на адресу суду від Захарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача. У поданому клопотанні начальник Начальник Захарівського ВДРАЦС Чорнопіщук А. В. просить провести судовий розгляд справи без їх участі до повного завершення її розгляду. Заявлені вимоги позивача визнають в повному обсязі.

Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному підготовчому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

За вимогами ч. 1 ст. 196 ЦПУ України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 08 січня 2020 року Захарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Нова Ободівка Гайсинського району Вінницької області у віці 33 років померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Трапівка Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 16 грудня 2022 року Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 7).

З довідки №44 від 24.01.2023 виданої старостою Новоободівського старостинського округу Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області вбачається, що ОСОБА_4 , 1989 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на день смерті проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі співмешканцем ОСОБА_1 , 1967 року народження та вела спільне господарство. У померлої ОСОБА_4 залишився малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 вважає себе біологічним батьком ОСОБА_2 , зазначене також підтверджує доданий до позовної заяви висновок експерта.

Відповідно до висновку експертного дослідження №ЕД-19/102-22/19148-БД від 04.01.2023 встановлено, що в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які наведенів таблиці результатів дослідження. Між ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_2 є біологічна спорідненість. Ймовірність даної події складає 99,99994% (а.с. 16-18).

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Як вбачається із роз`яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі.

За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (заява N 39948/06 від 18 грудня 2008 року) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року).

Згідно з вимогами ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з п.7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини у квартирі батьків позивача, визнання позивачем дитини своєю».

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 07 травня 2009 року у справі "Калачова проти Російської Федерації" , на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Верховний Суд у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 382/2559/15-ц, та від 19 вересня 2018 року у справі № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані докази підтверджують те, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 .

Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 №96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14.01.2011 за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Як висловився Європейський суд з прав людини в рішенні «М.Т. проти України» (заява №950/17) від 19.03.2019, біологічного батька не можна повністю виключати з життя дитини, якщо не існують відповідні підстави це зробити, які стосуються найкращих інтересів дитини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, враховуючи те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, а також те, що відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 121, 125, 128, 129 СК України, ст. ст. 4, 12-13, 81, 200, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Захарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Служба у справах дітей Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженця с. Нова Ободівка, Тростянецького району Вінницької області, українця, громадянина України, батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Захарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за №4 від 08.01.2020, де у відомостях про батьківство вказати батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Нова Ободівка, Тростянецького району Вінницької області, українця, громадянина України, виключивши відомості про ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - Захарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код ЄДРПОУ - 23212160, юридична адреса: вул. 1-го Травня, 49, селище міського типу Захарівка, Роздільнянський район, Одеська область, 66700;

Третя особа - Служба у справах дітей Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, код ЄДРПОУ - 04331107, юридична адреса: вул. Ватутіна, 8, село Ободівка, Гайсинський район, Вінницька область, 24353.

Суддя О. Г. Борейко