Провадження № 2/686/15/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

за участю секретаря Цибульської Г.В.,

представника позивача Савченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Антиколекторське Агентство «Остання Спроба», Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук Алла Володимирівна, ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця і акта державного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про передачу майна стягувачеві, визнання права власності,

встановив:

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПП «Антиколекторське агентство «Остання спроба», Першого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В., ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця і акта державного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про передачу майна стягувачеві, визнання права власності.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30.10.1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.11.2017 року.

27 грудня 2007 року на підставі договорів купівлі-продажу ОСОБА_2 набуто право власності: на приміщення гуртожитку загальною площею 25,7 кв.м. (в тому числі - прим. № 29 пл. 14,3 кв.м; та прим. № 30 пл. 11,4 кв.м), а також на приміщення гуртожитку загальною площею 46,4 кв.м.(в тому числі прим. № 27 пл. 5,4 кв.м; прим. № 31 пл. 34,6 кв.м. прим. № 32 пл. 3,9 кв.м. прим. № 34 пл. 2,5 кв.м), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що вказані вище нерухомі об`єкти належать на праві спільної сумісної власності йому та ОСОБА_2

07.07.2008 року між ОСОБА_4 та АКБ «Форум» укладено кредитний договір, згідно із якого Банк надав Позичальнику кредит для споживчих цілей у сумі 66 000,00 доларів США. Відповідно до п. 2.1. даного кредитного договору забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є: іпотека укладена між Банком і Майновим поручителем ОСОБА_2 та порука ОСОБА_2

29.01.2010 року заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області задоволено позовну заяву АКБ «Форум» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та стягнуто в солідарному порядку: 64 187,43 доларів США заборгованості по кредиту 9 767,52 гривень пені за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом та по 865,00 гривень понесених судових витрат. На виконання вказаного вище заочного рішення видано виконавчий лист № 1010/2500 у цивільній справі № 2-296/10.

06 квітня 2010 року старшим державним виконавцем міського відділу ДВС ХМУЮ Грицаюк В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 18653085, щодо стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів на підставі виконавчого листа № 1011/2500.

22 вересня 2021 року позивач звернувся до адвоката Савченка Я.В. щодо надання консультації щодо можливостей поділу спільного майна подружжя.

Також, позивач вказує, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16 червня 2014 року № 49 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів та зобов`язань і на сайті Фонду 09 серпня 2017 року було розміщене оголошення про продаж 23 серпня 2017 року права вимоги за кредитним договором № 0106/08/1 від 07 липня 2008 року.

18 серпня 2017 року між ПП «Антиколекторське агентство «Остання спроба» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» було укладено договір комісії № 64-К, згідно якого комісіонер зобов`язувався за дорученням комітента за винагороду вчинити за рахунок комітента від свого імені правочин, та інші дії щодо придбання лоту № Q81273Ь13647 на аукціоні за ціною до 122 540,00 грн. в строк до 22 вересня 2017 року.

05 вересня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» було укладено: договір № 679-Ф про відступлення права вимоги до позичальника та поручителя згідно з реєстром договорів; договір від 05 вересня 2017 року про відступлення прав за договором поруки від 07 липня 2008 року; договір від 05 вересня 2017 року. На виконання договору комісії, 12 вересня 2017 року між його сторонами складно акт приймання передачі.

03 листопада 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у цивільній справі № 686/19369/17 замінено стягувача ПАТ «Банк Форум» у виконавчому провадженні № 50900103 та № 18653085 на його правонаступника ПП «Антиколекторське агентство «Остання спроба». А 25 січня 2018 року державним виконавцем Шматлай О.В. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 18653085 із ПАТ «Банк Форум» на ПП «Антиколекторське агентство «Остання спроба».

25лютого 2018 року винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 18653085 та складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 18653085, згідно яких 28 березня 2018 року приватним нотаріусом Клімчук А.В. видано свідоцтва про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу. На підставі вказаних вище свідоцтв, ПП «Антиколекторське агентство «Остання спроба» зареєструвало за собою право власності на приміщення гуртожитку загальною площею 46,4 кв.м. та 25,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Таким чином, про вказані вище обставини позивачу стало відомо лише 22 вересня 2021 року. Однак, позивач вважає, що постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 26 лютого 2018 року, акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу від 26 лютого 2018 року, а також видані на їх підставі свідоцтва про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 28 березня 2018 року зареєстровані в реєстрі за № 562, 563 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки приміщення гуртожитку загальною площею 46,4 кв.м та 25,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , державний виконавець після подання стягувачем заяви про залишення за собою майна в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні №18653085, зобов`язувався звернутися до суду із поданням про звернення стягнення на частку у майні належну ОСОБА_2 .

Також, позивач вказує, що державним виконавцем порушено порядок звернення стягнення на майно боржника, оскільки об`єкти оцінки безпосередньо оцінювачем оглянуті не були та висновки про вартість майна сформовані виключно на інформації, наданої замовником, у зв`язку із чим, позивач вважає, що оцінка майна як обов`язкова умова для реалізації нерухомих об`єктів проведена не була.

Разом з тим, в силу неповідомлення приватним виконавцем боржника про здійснення ним опису та накладення арешту на належне скаржнику майно, невжиття заходів щодо забезпечення можливості сторонам самостійно визначити вартість арештованого майна, вказане свідчить про протиправність (передчасність) прийняття приватним виконавцем постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 18653085 від 12.06.2017 р., подання заявки на реалізацію арештованого майна від 10.10.2017 р., постанови про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу від 26.02.2018 р. у виконавчому провадженні № 18653085, акта про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу від 26.02.2018 р. у виконавчому провадженні № 18653085.

З огляду на зазначене, позивач просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 28 грудня 2022 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

07 лютого 2022 року до суду надійшли відзиви на позовну заяву від Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому та від ПП «Антиколекторське агентство «Остання спроба».

Ухвалою суду від 24 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, зазначену у відзиві позицію підтримала та у прийнятті рішення по суті справи покладається на думку суду.

Представник відповідача ПП «Антиколекторське агентство «Остання спроба» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відношення до позову виклали у відзиві на позов.

Треті особи приватний нотаріус Клімчук А.В. та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв, клопотань до суду не подавали.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 30 жовтня 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2017 року у справі № 686/7407/17, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 8 від 03 грудня 2021 року.

27 грудня 2007 року на підставі договорів купівлі-продажу посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. зареєстрованих в реєстрі за № 9628, № 9632, ОСОБА_2 набуто право власності: на приміщення гуртожитку загальною площею 25,7 кв.м. (в тому числі - прим. № 29 пл. 14,3 кв.м; та прим. № 30 пл. 11,4 кв.м), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також на приміщення гуртожитку загальною площею 46,4 кв.м.(в тому числі прим. № 27 пл. 5,4 кв.м; прим. № 31 пл. 34,6 кв.м. прим. № 32 пл. 3,9 кв.м. прим. № 34 пл. 2,5 кв.м), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договорів та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 вересня 2021 року.

Як вбачається із копії кредитного договору, 07 липня 2008 року між ОСОБА_4 та АКБ «Форум» укладено кредитний договір № 0106/08/17-ZNv, згідно із якого Банк надав Позичальнику кредит для споживчих цілей у сумі 66 000,00 (шістдесят шість тисяч) доларів США.

Окрім того, 07 липня 2008 року між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» був укладений договір поруки, за змістом якого поручитель поручається перед Кредитором за виконання ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором № 0106/08/17-ZNv від 07 липня 2008 року.

Згідно іпотечного договору від 07.07.2008 року, укладеного між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 предметом іпотеки є приміщення гуртожитку загальною площею 25,7 кв.м. (в тому числі - прим. № 29 пл. 14,3 кв.м; та прим. № 30 пл. 11,4 кв.м), а також на приміщення гуртожитку загальною площею 46,4 кв.м.(в тому числі прим. № 27 пл. 5,4 кв.м; прим. № 31 пл. 34,6 кв.м. прим. № 32 пл. 3,9 кв.м. прим. № 34 пл. 2,5 кв.м), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії заяви від 07.07.2008 засвідченої приватним нотаріусом Хмельницького МНО Бережною Л.П., зареєстрованої в реєстрі за №4521, ОСОБА_1 надав згоду своїй дружині ОСОБА_2 на передачу в іпотеку, на умовах на її (його, їх) розсуд, в забезпечення зобов`язань ОСОБА_4 , приміщення гуртожитку заг. пл. 46,4 кв.м. та пл. 25,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , придбаних ними в період перебування в зареєстрованому шлюбі.

29 січня 2010 року заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницького області у цивільній справі № 2-296/10 задоволено позовну заяву акціонерного комерційного банк «Форум» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та стягнуто із ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь АКБ «Форум» в солідарному порядку: 64 187,43 доларів США заборгованості по кредиту, 9 767,52 гривень пені за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом та по 865,00 гривень понесених судових витрат.

На виконання вказаного вище заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користі АКБ «Форум» по 865,00 гривень понесених судових витрат кожного, а також виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь АКБ «Форум» в солідарному порядку: 64 187,43 доларів США заборгованості пі кредиту, 9 767,52 гривень пені за несвоєчасне повернення кредиту.

06 квітня 2010 року старшим державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Грицаюк В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 18653085, щодо стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів на підставі виконавчого листа № 1011/2500 у цивільній справі № 2-296 виданого 29 січня 2010 року.

24.05.2017 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника, яким описано та накладено арешт на приміщення гуртожитку пл. 46,4 кв.м. та пл. 25,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику на праві власності та передане в іпотеку стягувачеві.

Відповідно до супровідного листа та копії конверта вбачається, що копія вказаної постанови від 24.05.2017 року направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням, який було повернуто за закінченням встановленого строку зберігання.

12.06.2017 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для визначення ринкової вартості описаного майна боржника, про що винесено відповідну постанову державного виконавця, яку направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням, що підтверджується копією супровідного листа та конверта, який повернувся за закінченням терміну зберігання.

Згідно висновку про оцінку майна ПП «ТЗК-Експерт» від 18.09.2017 вартість об`єкту оцінки становить: приміщення пл. 46,4 кв.м. - 431970,00 грн. та пл. 25,7 кв.м. - 239270,00 грн.

Із даного висновку вбачається, що огляд об`єкта проведений 24.05.2017 року. Вказаний висновок направлено сторонам виконавчого провадження 19.09.2017 року за вих. №46774 та зазначено, що висновок про вартість майна може бути оскаржений у суді в 10-ти денний строк з дня отримання.

Згідно рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення боржником ОСОБА_2 отримано відправлення 21.09.2017 року особисто, а представником ПАТ «Банк Форум» за довіреністю - 22.09.2017. за вих. №46774.

Як вбачається із копії довідки від 10.10.2017 року вих. № 52708/ш19-32 станом на 10.10.2017 року на адресу Першого відділу ДВС м. Хмельницький повідомлення про оскарження висновку оцінки майна не надходили.

03 листопада 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у цивільній справі № 686/19369/17 заяву ПП «Антиколекторське агентство «Остання спроба» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та замінено стягувача ПАТ «Банк Форум» у виконавчому провадженні № 50900103 та № 18653085 щодо виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2010 року в цивільній справі № 2-296/10 (примусове виконання виданого виконавчих листів № 2-296/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ) на його правонаступника ПП «Антиколекторське агентство «Остання спроба».

25 січня 2018 року на підставі вказаної вище ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, державним виконавцем Шматлай О.В. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 18653085 із ПАТ «Банк Форум» на ПП «Антиколекторське агентство «Остання спроба».

Відповідно до копії протоколу № 317509 про проведення електронних торгів 20.02.2018 року перші електронні торги з реалізації приміщення гуртожитку пл. 46,4 кв.м. та пл. 25,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , за початковою ціною 671 240,00 грн. не відбулися, по причині відсутності допущених учасників торгів.

20.02.2018 року до Першого відділу ДВС м. Хмельницький надійшло повідомлення від ХФ ДП «СЕТАМ» вх. №354-38-09-18 про використання/невикористання іпотеко держателем свого права придбання предмета іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна по лоту №243569.

20.02.2018 року від ПП «Антиколекторське агенство «Остання спроба» надійшла заява про бажання залишити за собою не реалізоване майно: приміщення гуртожитку пл. 46,4 кв.м, та пл.25,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

22.02.2018 року до ХФ ДП «СЕТАМ» направлено повідомлення про реалізацію стягувачем свого права на залишення за собою предмета іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна по лоту №243569.

26лютого 2018 року винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 18653085 та складено акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 18653085, згідно яких 28 березня 2018 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В. видано свідоцтва про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу, зареєстровані в реєстрі за № 562, 563,

ПП «Антиколекторське агентство «Остання спроба» зареєструвало за собою право власності на приміщення гуртожитку загальною площею 46,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, а також, приміщення гуртожитку загальною площею 25,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, які належали на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 276073879 від 22 вересня 2021 року.

Главою 8 Сімейного кодексу України (надалі СК України) регулюється право спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ізст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди іншого із співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Так, у ч.2 ст.72 СК України та п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Отже, початок перебігу позовної давності у справах про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану (статті 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (частина друга статті 72 СК України), тобто з моменту виникнення спору між ними.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 584/1319/16-ц (провадження № 61-19445св18), від 6 листопада 2019 року у справі № 203/304/17 (провадження № 61-5400св19), від 13 лютого 2020 року у справі № 320/3072/18 (провадження № 61-5819св19), від 13 липня 2020 року у справі № 570/4234/16-ц (провадження № 61-15213св19) та від 24 лютого 2021 року у справі № 303/6365/17 (провадження № 61-13857св19).

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 надав нотаріально засвідчену згоду своїй дружині ОСОБА_2 на укладення договору іпотеки.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі№ 317/3272/16-ц (провадження № 61-156св17) зроблено висновок, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Аналогічний по суті висновок зроблений у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18),яка також стосувалася поділу майна подружжя при подібних фактичних обставинах.

У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 521/5435/16-ц (провадження № 61-24103св18) зазначено, що «аналіз статей 69-71,74 СК України дозволяє зробити висновок, що поділ спільного майна та визнання права на частку в спільному майні як приватно-правова категорія, покликана забезпечити визначеність в приватних відносинах та захист прав та інтересів або ж їх відновлювати. Натомість ініціювання спору про поділ спільного майна та визнання права на частку в спільному майні не для захисту прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, поділ спільного майна та визнання права на частку в спільному майні) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 723/826/19 (провадження № 61-8810св20) вказано, що «приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). Суд вважає, що у даній справі очевидно, що учасники цивільних відносин (подружжя, яке перебуває у шлюбі) «вживали право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій (позов позивача про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення частки подружжя; позов відповідача про визнання незаконними та недійсними рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно і записів про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) використовується учасниками для недопущення звернення стягнення на майно боржника. Сторони діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки такий позов порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.»

Отже, надання позивачем згоди на укладення іпотечного договору на забезпечення виконання боргових зобов`язань його дружиною перед кредитором свідчить про те, що позивач повинен був усвідомлювати зміст зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки, а також, наслідки неналежного виконання його дружиною таких боргових зобов`язань, зокрема і можливість реалізації шляхом продажу на електронних торгах набутого подружжям у шлюбі майна. А тому, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності щодо поділу майна подружжя.

Згідно висновку, зробленого у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 654/1528/17 та у Постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц, що «Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.»

Отже, позивачу було відомо про те, що приміщеннягуртожитку загальною площею 25,7 кв.м. (в тому числі - прим. № 29 пл. 14,3 кв.м; та прим. № 30 пл. 11,4 кв.м), а також на приміщення гуртожитку загальною площею 46,4 кв.м.(в тому числі прим. № 27 пл. 5,4 кв.м; прим. № 31 пл. 34,6 кв.м. прим. № 32 пл. 3,9 кв.м. прим. № 34 пл. 2,5 кв.м), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , передане в іпотеку ОСОБА_2 та є забезпеченням умов кредитного договору № 0106/08/17-ZNv від 07.07.2008 року.

Відтак, під час виконавчого провадження було правомірно звернуто стягнення на нерухоме майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а пред`являючи до суду позов про визнання права власності на 1/2 частину майна спільного майна подружжя, позивач діє явно недобросовісно і даний спосіб захисту, направлений на недопущення звернення стягнення на майно, тому позивач діє недобросовісно та зловживає своїми правами.

У зв`язку з чим, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог щодо поділу майна подружжя та визнання права власності на майно відмовити.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, визначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої

діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають і осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з і особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід бо а 3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; 4) боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, в тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким млі у умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим 3аконом.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває майно під арештом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежноговиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Якщо предметом іпотеки є два або більше об`єкти нерухомого і стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотеко держателя.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, і звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а у разі проведення електронних торгів - також на веб-сайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться прозоро. Організатор прилюдних торгів забезпечує кожного учасника прилюдних торгів правилами проведення прилюдних торгів до їх початку. Будь-який учасник може бути покупцем предмета іпотеки, якщо він запропонує найвищу ціну. Якщо покупцем є іпотекодержатель, він зобов`язаний сплатити лише різницю між запропонованою ним ціною і розміром невиконаного основного зобов`язання. Прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною. Якщо жоден учасник не зареєструвався або у разі якщо предмет іпотеки не був проданий, прилюдні торги визнаються такими, що не відбулися.

Відповідно до ч. 1 ст.49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У такому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом, сформованим за результатами електронного аукціону, що не відбувся, та актом про проведення електронного аукціону. Такий акт є підставою для видачі нотаріусом іпотекодержателю свідоцтва про залишення за собою майна з електронного аукціону, що не відбувся.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Головною обставиною, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі №6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі №6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі №6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах №6-370цс16 та №6-547цс16.

Відповідно до ч. 9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання акта та постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу протиправним і визнання недійсним свідоцтва про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, виданого приватним нотаріусом Клімчук А.В. від 28.03.2018 р.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 316, 317, 321, 328 ЦК України, ст. ст. 3, 10-13, 76, 81, 82, 89, 141, 209, 229, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Антиколекторське Агентство «Остання Спроба», Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук Алла Володимирівна, ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця і акта державного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про передачу майна стягувачеві, визнання права власності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 березня 2023 року.

Суддя О.М. Палінчак