Дата документу 09.03.2023
Справа № 501/2187/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смирнова В.В.,

за участі :

секретаря судового засідання - Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморськ, в підготовчому судовому засіданні, цивільну справу № 501/2187/22

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», який є правонаступником ПАТ «Марфін Банк», ВАТ «МТБ Банк», місцезнаходження за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, буд. 28,

предмет та підстави позову: про визнання правочину недійсним,

учасники справи - не з`явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І виклад позиції позивача та відповідача.

12.08.2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», який є правонаступником ПАТ «Марфін Банк, ВАТ «МТБ Банк» (далі відповідач) про визнання правочину недійсним (а.с. 2-5).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.08.2008 р. між моїми батьками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (у підтвердження додаю свідоцтво про народження - додаток № 1) та ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях якого виступає ПАТ «МАРФІН Б АЖ» був укладений кредитний договір №00414/ГО, відповідно до умов якого Банк надав йому кредитні кошти шляхом перерахування з позичкового рахунку на його поточний/картковий рахунок у ВАТ «Морський транспортний банк» терміном погашення до 11 серпня 2023 р., у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в сумі 211 397,70 доларів СІЛА, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,4% річних за фактичний період користування кредитом на фактичну суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 0,5% від суми наданого кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, цього ж дня між ним та Банком було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О Д. за реєстровим №3308, згідно умов якого він передав в іпотеку житловий будинок площею 276,8 кв. м. та земельну ділянку 0,1504 га, кадастровий номер 0:03:001:0716, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/3820/14-ц від 21.10.2015 р. з батьків позивача стягнуто солідарно на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 256 791,72 дол. США та 619 314,38 грн., в тому числі: 173 534,59 дол. США - заборгованість за наданим кредитом (основний борг); 83 257,13 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами; 123 209,45 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу; 496 04,93 грн. заборгованість за пенею за несплату процентів. На виконання вказаного судового рішення за виконавчим листом, 06.04.2016 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ТУЮ в Одеській області Долинським М.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №50743081. 18.05.2018 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області Гортолум В.С. винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро Тріада» було призначено у якості суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для надання висновку про визначення вартості вищевказаного нерухомого майна, яке належить йому на праві приватної власності. На підставі заявки Відділу примусового виконання рішень ГТУЮ в Одеській області щодо передачі на реалізацію предмета іпотеки від 04.07.2018 р. за №09.1.5735/В-2/50743081, 10.07.2018 р. ДП «СЕТАМ» розміщена інформація за лотом №290618 про призначення електронних торгів на 09.08.2018 р. за стартовою ціною лоту у сумі 2 072 215,00 грн. Однак, електронні торги, призначені на 09.08.2018 р., не відбулись, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, про що складено протокол №350448 проведення електронних торгів від 09.08.2018 р. Електронні торги, призначені на 20.08.2018 р. також не відбулись, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, про що складено протокол №358399 проведення електронних торгів від 20.09.2018 р.

20.09.2018 р. ПАТ «МТБ Банк» подав до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області заяву про виявлення бажання придбати предмет іпотеки за ціною 1 657 772,00 грн. в рахунок часткового погашення боргу. 27.09.2018 р. на підставі цієї заяви головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області Гортолум В.С. складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого предмет іпотеки, а саме належні йому житловий будинок площею 276,8 кв. м. та земельна ділянка площею 0,1504 га, кадастровий номер 0:03:001:0716, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , придбано ПАТ «МТБ Банк» за 1 657 772,00 грн. На підставі вказаного акту державним нотаріусом Біляївської/ районної державної нотаріальної контори Грабовенко-Ворсуляк Д.М. 02.10.2018 р. видані свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів за реєстровими №№2-2322,2-2324 та на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №№43293041, 43293485 від 02.10.2018 р., зареєстроване за Банком право власності на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку.

Але все це було зроблено з порушенням законодавства, бо невраховані інтереси неповнолітньої особи щодо її майнових прав. Позивач ОСОБА_1 вважає, що порушені його права, тому змушений звернутись за захистом своїх прав, та просить суд:

Визнати правочин укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях якого виступає ПАТ «МАРФІН БАНК» кредитний договір №00414/FO від 13.08.2008 року та договір іпотеки від 13.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д. за реєстровим №33089, згідно умов якого він передав в іпотеку житловий будинок площею 276,8 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1504 га, кадастровий номер 0:03:001:0716, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 нікчемним та недійсним від самого моменту його вчинення.

Відповідач Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», який є правонаступником ПАТ «Марфін Банк», ВАТ «МТБ Банк» сповіщався належним чином, надав до суду відзив по справі, заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 143-147).

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 12.08.2022 року заяву про забезпечення позову (а.с. 14-16).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 19.08.2022 року заяву про листування виключно електронною поштою (а.с. 28-29).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 04.10.2022 року повторну заяву про забезпечення позову (а.с. 33-34).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 11.10.2022 року утричі подану заяву про забезпечення позову (а.с. 58-59).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 27.08.2022 року заяву про надання процесуальних документів (а.с. 83).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 04.10.2022 року заяву про долучення до матеріалів справи документів (а.с. 89).

Представник відповідача - Черкасова О.О. надала до суду від 18.10.2022 року заяву про відкладення слухання справи (а.с. 91-92).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 20.10.2022 року заяву про усунення недоліків за заявою про забезпечення позову (а.с. 122).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 20.10.2022 року заяву про надання копій процесуальних документів (а.с. 125).

Представник відповідача - Черкасова О.О. надала до суду від 20.10.2022 року заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 126-127).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 28.10.2022 року заяву про надання процесуальних документів (а.с. 140).

Представник відповідача - Черкасова О.О. надала до суду від 08.11.2022 року надав до суду відзив по справі, заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 142-147).

Представник відповідача - Черкасова О.О. надала до суду від 08.11.2022 року надав до суду заяву про надання витребуваних документів (а.с. 156-158).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 10.11.2022 року заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 191).

Представник відповідача - Черкасова О.О. надала до суду від 21.11.2022 року надав до суду заяву про проведення відеоконференції (а.с. 192-193).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 23.11.2022 року заяву про витребування оригіналів документів по справі (а.с. 199).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 23.11.2022 року заяву про продовження строку підготовчого провадження (а.с. 200).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 07.12.2022 року заяву про відвід судді (а.с. 210).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 05.01.2023 року заяву про вимогу проводити засідання у справі в очному форматі (а.с. 231).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 05.01.2023 року заяву про надання копій процесуальних документів (а.с. 232).

Позивач ОСОБА_1 надав до суду від 16.01.2023 року заяву про перенос судового засідання (а.с. 233).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15.08.2022 року в задоволенні заяви про забезпечення позову від 12.08.2022 року - відмовлено (а.с. 19).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15.08.2022 року задоволено клопотання про витребування доказів (а.с. 20).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15.08.2022 року відкрито провадження по справі в загальному порядку (а.с. 21).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.10.2022 року в задоволенні повторної заяви про забезпечення позову від 04.10.2022 року - відмовлено (а.с. 55).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 12.10.2022 року заяву про забезпечення позову від 11.10.2022 року - залишено без руху, не сплачено судовий збір (а.с. 80).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.10.2022 року заяву про забезпечення позову від 11.10.2022 року призначено до розгляду в спрощеному порядку (а.с. 131).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 24.10.2022 року в задоволенні повторної заяви про забезпечення позову від 11.10.2022 року - відмовлено (а.с. 135-136).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 08.11.2022 року продовжено строк проведення підготовчого судового засідання (а.с. 185).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.11.2022 року в задоволенні клопотання представника відповідача про проведення відеоконференції відмовлено (а.с. 198).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.11.2022 року в задоволенні клопотання позивача про витребування оригіналів документів - відмовлено (а.с. 202).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.11.2022 року в задоволенні клопотання позивача про продовження строку проведення підготовчого судового засідання - відмовлено, та підготовче судове засідання закрито (а.с. 203).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.11.2022 року судове засідання ухвалено проводити в порядку письмового провадження (а.с. 204).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 07.12.2022 року справу передано до канцелярії суду для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід судді (а.с. 220).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 16.12.2022 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про відвід судді (а.с. 223-224).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 16.01.2023 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про проведення справи в очному форматі (а.с. 235).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що від 28.07.2003 року позивач ОСОБА_1 народився відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , та батьками зазначено, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 6).

Відповідно довідки про зареєстрованих осіб № 432/02-13 від 31.03.2021 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно рішення ВК Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області № 244 від 30.06.2021 року - затверджено висновок комісії з питань захисту прав людини та не надавати згоду на виставлення торгів житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено, що ОСОБА_6 є власником майна, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 44-47).

Згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/3820/14-ц від 21.10.2015 року вимоги ПАТ «Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - задоволено (а.с. 48-53, 67-70).

Відповідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/723/19 від 02.10.2019 року позов ПАТ «Банк» до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишено без розгляду (а.с. 72).

Згідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/4088/19 від 02.10.2019 року позов ПАТ ПАТ «Банк» до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та стягнення судових витрат - повернено позивачу (а.с. 73).

Відповідно справки №2 від6,2010 р. - ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , також зареєстровано ОСОБА_1 з 23.06.2010 року (а.с. 148).

Згідно кредитного договору №00414/FO від 13.08.2008 року ВАТ «Морський транспортний банк» надав кредитні кошти ОСОБА_6 в розмірі 211 397 доларів США (а.с. 159-168).

Відповідно іпотечного договору від 13.08.2008 року ОСОБА_6 надав в іпотеку ВАТ «Морський транспортний банк» за кредитним договором №00414/FO від 13.2008 року, майно за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 169-176).

V. Оцінка Суду.

Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Загальні підстави недійсності правочину визначені ст. 215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, у ст. 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ст.ст. 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ст.ст. 222, 223, 225 ЦК України тощо).

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до положень статей ч. 1 ст. 626, ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ч.1 ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.

У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_6 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим банк скористався своїм правом та звернув стягнення на Предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом: переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет Іпотеки.

Відповідно ст. 36 ЗУ "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавдем і іпотекодержатедем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке порівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

-передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

-право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Із наведеного вбачається, що борг було погашено не самостійно ОСОБА_6 , а за рахунок предмету іпотеки, шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця.

З боку позивача не надано жодного доказу про належне виконання зобов`язань. В матеріалах справи відсутні квитанції про сплату заборгованості на рахунок банку.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України(статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладання договору, підлягають виконанню.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З аналізу ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України випливає, що істотними умовами кредитного договору є: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, ціпи забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Згідно з ч.1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Тлумачення ч.1 ст. 228 ЦК України свідчить, що при вчиненні правочину, що порушує публічний порядок, відбувається, перш за все, порушення вимог актів, що закріплюють окремі елементи публічного порядку, такі як, зокрема, Конституція України, Кримінальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення. Термін «публічний порядок» необхідно розуміти як оціночний критерій, елементи якого закріплені в публічно-правових нормативних актах держави, що визначають основи державного ладу, політичної системи та економічної безпеки держави. Тому правовий захист не надається жодним правам чи інтересам, які могли б виникнути з дії, що порушує публічний порядок.

У постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-1528цс15 зроблено висновок, що: «статтею 228 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок. Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо».

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені та необґрунтовані, фактично позовні вимоги гуртуються на припущеннях позивача, тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263 - 265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», який є правонаступником ПАТ «Марфін Банк, ВАТ «МТБ Банк» про:

Визнання правочину укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях якого виступає ПАТ «МАРФІН БАНК» кредитний договір №00414/FO від 13.08.2008 року та договір іпотеки від 13.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д. за реєстровим №33089, згідно умов якого він передав в іпотеку житловий будинок площею 276,8 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1504 га, кадастровий номер 0:03:001:0716, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 нікчемним та недійсним від самого моменту його вчинення - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 09 березня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області В.В.Смирнов