ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 685/1262/22

Провадження № 22-ц/4820/471/23

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю представника заявника

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 685/1262/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Теофіпольська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_2 про встановлення факту зайняття постійним доглядом невиліковно хворої матері.

Заслухавши доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся Теофіпольського районного суду Хмельницької області із заявою та просив суд встановити факт, що він, ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , зайнятий постійним доглядом за своєю невиліковно хворою матір`ю ОСОБА_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , та за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Необхідність встановлення даного факту заявником обґрунтована тим, що відповідно до абзацу 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2022 року було відмовлено у відкритті провадження за даною заявою.

Відмовляючи у відкриття провадження суд встановив, що порядок встановлення факту здійснення догляду за матір`ю, яка потребує постійного догляду, визначений відповідним законодавством, у зв`язку з чим не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні.

ОСОБА_1 , не погоджуюсь із вказаною ухвалою, подав апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до помилкового висновку суду про відмову у відкритті провадження в справі.

Вказує, що висновок суду є помилковим, оскільки поза увагою суду залишилося те, що внесення в Реєстр надавачів соціальних послуг відомостей про фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду здійснюється на підставі інформації щодо отримання компенсації. Без призначення компенсації у територіальних органів соціального захисту селищної ради немає можливості внести такі відомості до Реєстру, а отже і надати людині відповідний статус. Викладене підтверджується листом Теофіпольської селищної ради № 2016/02-40 від 26.12.2022р.

Апелянт вказує, що може самостійно забезпечувати свою матір, має можливість її утримувати та виконувати свій синівський обов`язок, в т.ч. і передбачений Сімейним Кодексом України, тому не претендує на компенсаційні виплати за догляд з бюджету селищної ради, догляд здійснює на безоплатній основі, що фактично позбавляє його можливості бути внесеним у Реєстр.

Крім того, апелянт зазначає, що звертався до селищної ради за отриманням рішення про те що здійснює догляд за своєю матір`ю на безоплатній основі, однак все, що входить до їх повноважень було зроблено. А саме комісією в складі старости Волиця-Польового старостинського округу Теофіпольської селищної ради та 2 працівників було встановлено, що ОСОБА_2 потребує стороннього догляду. Комісією отримані письмові свідчення сусідів про те, що ОСОБА_1 дійсно здійснює догляд за своєю мамою ОСОБА_2 і на підставі чого в Акті здійснено висновок про те, що він дійсно здійснює догляд за свою матір`ю. Однак надати рішення, яке б мало юридичне значення про здійснення ним догляду за матір`ю, територіальний орган соціального захисту селищної ради може тільки за умови призначення компенсації за догляд.

Тому єдиним шляхом для встановлення цього факту є рішення суду.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що в грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просив встановити факт, що він зайнятий постійним доглядом за своєю невиліковно хворою матір`ю - ОСОБА_2 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

В заяві як мету встановлення факту заявник вказав, що він є військовозобов`язаним, а у відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворими своїми батьками.

За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Однією з категорій справ окремого провадження є справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст.. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом шостим частини 1 статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Пунктом 3 частини 6 статті 13 даного Закону встановлено, що для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього закону, передбачена можливість надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачем соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, та є громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями, проте, для отримання відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні.

Формування Реєстру, відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону, здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг. Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений Постановою КМ України від 27 січня 2021 року № 99.

Таким чином, порядок встановлення факту здійснення фізичною особою догляду за матір`ю, яка потребує постійного догляду, визначений відповідним законодавством, а саме нормами Закону України «Про соціальні послуги», у зв`язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В зв`язку з викладеним колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що ОСОБА_1 зайнятий постійним доглядом за своєю невиліковно хворою матір`ю - ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно послався на норми Закону України «Про соціальні послуги», так як рішення селищної ради про здійснення догляду за матір`ю може бути надано лише при призначення компенсації за догляд, а апелянт такої компенсації не потребує, спроможний сам забезпечувати догляд за матір`ю слід відхилити.

Саме нормами Закону України «Про соціальні послуги» врегульовано питання оформлення статусу особи щодо надання соціальних послуг фізичною особою не на професійній основі і за ст. 13 Закону надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні.

Ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права та підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 березня 2023 року.

Судді А.М. Костенко

А.П. Корніюк

Т.В. Спірідонова