Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2023 Справа №607/3150/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Крук А. В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника, адвоката Семененко Л. М.,

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яким заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що вона та ОСОБА_2 проживають разом з 2005 року за адресою: АДРЕСА_1 . Останнім часом поведінка ОСОБА_2 різко змінилася, внаслідок чого між ними часто виникають сварки, ініціатором яких зазвичай є останній. ОСОБА_2 почав зловживати спиртними напоями, влаштовувати сварки, неадекватно себе поводити відносно заявниці: висловлювати словесні образи, які супроводжуються нецензурною лайкою. Погрози застосування фізичною силою зі сторони ОСОБА_2 супроводжуються застосуванням штовхання та шарпання. Внаслідок вчинення ОСОБА_2 відносно заявниці вищевказаних протиправних дій вона зазнає постійного психологічного тиску та фізичного насилля зі сторони останнього. У зв`язку з вище наведеним 18 січня 2023 року під час чергової сварки, ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства. За результатом даного звернення 18 січня 2023 року працівниками поліції відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Того ж дня працівниками поліції складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , яким йому заборонено в будь-який спосіб контактувати із ОСОБА_1 . Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУПАП. При цьому судом вирішено звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням; справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити. Як вбачається з тексту постанови, ОСОБА_2 свою вину у чиненні даного правопорушення визнав та підтвердив факт зафіксований у вищевказаному протоколі.

Заявниця вважала, що після цього ОСОБА_2 змінить свою поведінку. Разом з тим, незважаючи на наявність постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2023 року, ОСОБА_2 і надалі проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , продовжує зловживати спиртними напоями, при цьому агресивно себе поводить, кричить, ображає її нецензурними словами, смикає, погрожує фізичною розправою, чинить відносно неї психологічне та фізичне насильство. За таких обставин ОСОБА_1 не може безпечно себе почувати у власному житлі, оскільки не знає чого очікувати від її співмешканця під час спільного перебування у квартирі. Окрім цього, внаслідок постійного психологічного тиску, у неї погіршується самопочуття, піднімається артеріальний тиск.

Ухвалою судді від 21 лютого 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису. Постановлено розгляд справи проводити з в порядку окремого провадження.

Заявниця ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги, викладені у заяві підтримала, та просила задовольнити з підстав, у ній наведених. Пояснила, що ОСОБА_2 почав зловживати алкогольним напоями, ображає її нецензурними словами, не дає спати, оскільки нетверезий вночі по декілька раз виходить на балкон курити, гримає дверима, може серед ночі піти з дому. Фізичної сили щодо заявниці заінтересована особа не застосовував, не бив. Домашнє насильство триває давно, пив постійно, але останні 4-5 років п`є постійно.

Адвокат Семененко Л. М. підтримала заяву ОСОБА_3 , просила задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_1 проживає у цивільному шлюбі 43 роки, пенсію віддає ОСОБА_1 , не ображає її. Спиртне вживає - через день, два. Гроші, якщо не має, просить в людей, купляє молоко, масло, сметану і спиртне. Коли приходить додому, то лягає на диван, сварок чи скандалів не вчиняє, не штовхає, не ображає, речі та гроші не виносить. Один раз було таке, що вночі вийшов погуляти, де на зупинці його помітили працівники поліції, які на прохання ОСОБА_2 відвезли його до залізничного вокзалу м. Тернопіль, де він переночував. Батьківський будинок ОСОБА_2 віддав для проживання племіннику, він знаходиться за декілька кілометрів від м. Тернополя, іншого житла у заінтересованої особи немає.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

18 січня 2023 року інспектором ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника серії АА № 255657, яким ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що він 18 січня 2023 року близько 22 год. 20 хв. вчинив домашнє насильством щодо співмешканки ОСОБА_1 , заборонено в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою строком на 5 днів до 23 год. 30 хв. 23 січня 2023 року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1328/23 від 30 січня 2023 року встановлено, що 18 січня 2023 року близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_2 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 , а саме ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав та шарпав, чим могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В діях ОСОБА_2 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Разом з тим, ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису.

Верховний Суд у постанові № 299/3692/19 від 30 червня 2021 року вказав, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно із ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 обґрунтовувала підстави для видачі судом обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 нормами статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд бере до уваги, що ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-КУпАП - домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно заявниці ОСОБА_1 , а саме ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав та шарпав, чим могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю; після цього ОСОБА_2 продовжив ображати заявницю нецензурними словами, шарпав.

Вказані дії ОСОБА_2 охоплюються такими ознаками психологічного та фізичного насильства як словесні образи, погрози та штовхання, що викликало у постраждалої особи побоювання за свою безпеку.

Відтак, ОСОБА_1 , як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки звернення її до поліції, ігнорування ОСОБА_2 застосованих судом заходів впливу до нього, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо ОСОБА_1 дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником до неї психологічного та фізичного насильства.

Тривалість протиправної поведінки ОСОБА_2 щодо заявниці є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Факти вчинення насильства психологічного та фізичного характеру ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на вказані обставини, суд доходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково. Слід видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 на строк 1 (один) місяць, яким встановити наступний захід тимчасового обмеження прав кривдника: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , на строк 1 (один) місяць, яким встановити наступний захід тимчасового обмеження прав кривдника:

заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Тернопільської міської ради.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя О. Герчаківська