Справа № 352/1156/20
Провадження № 4-с/352/3/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М .М.

з участю секретаря Гундич Г. В.

під час розгляду у відкритому судовому засіданні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця (оскарження розрахунку заборгованості по аліментах),

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 06.02.2023 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця (оскарження розрахунку заборгованості по аліментах).

Ухвалою від 09.02.2023 суддя відкрила провадження за скаргою.

У рамках розгляду даної скарги суддя Хоминець М.М. 01.03.2023 подала заяву про самовідвід.

Дослідивши заяву про самовідвід, суд уважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно вимог ч. 1 ст. 39 ЦПК України за наявності підстав, передбачених ст. 36 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

При вирішенні заяви про самовідвід суд застосовує вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які підлягають застосуванню як джерело права відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15.10.2010 р. зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пулар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom) від 10 червня 1996 року, п. 38).

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу (самовідводу) підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Установлено, що Тисменицький районний суд Івано-Франківської області (головуюча суддя Хоминець М. М.) 10.10.2022 ухвалив рішення в цивільній справі № 352/1506/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно, яким позов задоволив частково. При цьому суд відступив від засади рівності часток подружжя та визначив для позивачки частку при поділі майна подружжя в розмірі 1/3 (однієї третьої), посилаючись на те, що позивачка ухиляється від участі в утриманні свого неповнолітнього сина, не виконуючи рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2020 про стягнення аліментів на дитину та не сплативши жодної копійки аліментів з часу їх присудження судом. При цьому суд ураховував наявну в позивачки станом на 01.10.2022 заборгованість по сплаті аліментів у 54253,50 грн.

Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 02.02.2023 скасував вказане судове рішення та ухвалив нове рішення, повністю задоволивши позов ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що подана ОСОБА_1 скарга стосується виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2020 про стягнення аліментів на дитину в користь колишнього чоловіка ОСОБА_2 , для забезпечення умов, за яких у скаржниці не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду її скарги безстороннім та неупередженим судом, суд приходить до висновку про задоволення заявленого самовідводу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 36 ч. 1 п. 5, 39, 40, 260-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву про самовідвід задоволити.

Відвести суддю Хоминець М. М. від розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця (оскарження розрахунку заборгованості по аліментах).

Дану скаргу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ