Справа №521/4331/23
Провадження №2/521/2183/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Роїк Д.Я., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ », про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ », про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси 22.02.2023 року позовна заява була залишена без руху, так як вона не відповідала вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Позивачу було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною та буде повернута, а також роз`яснено, що на виконання ухвали позивачем має бути подана належним чином оформлена позовна заява.

01.03.2023 року за вх. № ЕП-4086 через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшла заява, в якій представник позивача посилаючись на Постанову ВС від 12.01.2022 року у справі № 356/159/20, постанову ВС від 16.10.2019 року у справі № 187/1094/17 зазначав, що позивач має статус учасника бойових дій, і його права порушені винесеним виконавчим написом нотаріуса, він має пільги щодо сплати судового збору, тому підстави залишати позову без руху відсутні, просив відкрити провадження по справі.

Суд не погоджується з даним твердженням з огляду на наступне.

Так, відповідно до ухвали від 22.02.2023 року, позивач повинен додати до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 учасником бойових дій, а тому відповідно до пункту 13 частини статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Щодо вказаного твердження, Суд зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон № 3674-VI.

Судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3574-VI).

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зазначено, що «відповідно

до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для

їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України

від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії

їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи,

на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені

у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17. Підстави для відступу від неї відсутні».

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 22.04.2016 року .

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 08 липня

2011 року учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з приводу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, які не зачіпають порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, то судовий збір за подання ОСОБА_1 позовної заяви підлягає сплаті.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Роїк Д.Я. від 22.02.2023 року ОСОБА_1 також роз`яснено, що в разі не усунення недоліків позовної заяви протягом установленого строку її буде повернуто.

ОСОБА_1 не надіслав суду документ про сплату судового збору за подання позовної заяви, або документи, що підтверджують підстави від звільнення, натомість 01.3.2023 року подав до суду заяву, в якій повторно порушує питання про звільнення його від сплати судового збору з раніше вказаних ним підстав, а саме згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, посилання на наявність яких визнані необгрунтованими в ухвалі судді від 22.02.2023 року про залишення позовної заяви без руху.

На наявність інших передумов для звільнення його від сплати судового збору, крім наведених раніше, представник ОСОБА_1 адвокат Базалицький Р.В. не вказав.

Таким чином, оскільки недоліки позовної заяви, на які вказано в ухвалі судді від 22.02.2023 року, ОСОБА_1 в повному обсязі не усунув, то позовна заява відповідно до частини 3 ст. 185 ЦПК підлягає поверненню позивачу.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини восьмої статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки позивачем не усунуті недоліки його заяви у встановлений судом строк та спосіб, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо. Ще у справі Trukhv. Ukraine (50966/99, 14 жовтня 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ », про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - повернути позивачу.

Одночасно роз`яснюється, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з позовною заявою, оформленою у відповідності до вимог ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя Д.Я. Роїк