Справа №367/6982/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

позивача- ОСОБА_1

відповідача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить у порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на:

- однокімнатну квартиру, загальною площею 81,6 кв.м.,за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 806 489. 00 гр.;

- двокімнатну квартиру, загальною площею 74,8 кв.м.,за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 1 562 255 , 00гр.;

- легковий автомобіль SKODA FABIA загальний легковий хетчбек-В, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 127 073, 00 гр.

Визнати з відповідачем право власності на:

- трикімнатну квартиру, загальною площею 80,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 2 752 160. 00 гр.;

- легковий автомобіль SANGYONG ACTYON загальний легковий універсал-В, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 176 567. 00гр.

Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію у розмірі 432 910, 00гр.

Посилається в позові на те, що з 06 липня 2002 року перебуває в шлюбі з відповідачем, справа про розірвання якого знаходиться в провадженні суду.

За час перебування у шлюбі ними було придбано наступне майно:

- однокімнатна квартира, загальною площею 81,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- трикімнатна квартира, загальною площею 80,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- двокімнатна квартира, загальною площею 74,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- колісний транспортний засіб - легковий автомобіль SKODA FABIA загальний легковий хетчбек-В, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- колісний транспортний засіб - легковий автомобіль SANGYONG ACTYON загальний легковий універсал-В, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Мирним шляхом поділити вказане майно або отримати половину його вартості відповідач відмовляється.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 08 листопада 2020 року в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що відповідач отримав копію ухвали та копію позову з додатками 21 листопада 2022року.

/ а. с. 138 /

Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

06 грудня 2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, в якому останній позов визнав частково.

Не заперечуючи проти запропонованого позивач кою варіанту розподілу спільного майна, посилався на те, що при купівлі квартири за адресою АДРЕСА_5 він використав кошти від продажу квартири та гаража, які були отримані ним у спадок від своїх батьків.

Вказані кошти не можуть бути спільною власністю відповідно до ч.7 ст. 57 СК України, однак це не було враховано позивачкою при зверненні до суду.

Крім того, не згоден з оцінкою майна, наданого позивачкою при зверненні до суду.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач позов визнав частково з урахуванням приведених у відзиві аргументів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, даною нормою закону встановлена презумпція спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу.

Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя.

При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Судом встановлено, що сторони з 06 липня 2002 року перебували у шлюбі, питання про розірвання якого є предметом розгляду суду.

За час перебування у шлюбі сторонами придбано наступне майно:

- однокімнатна квартира АДРЕСА_6 ;

- двокімнатна квартира АДРЕСА_7 ;

- трикімнатна квартира АДРЕСА_8 ;

- легковий автомобіль SKODA FABIA загальний легковий хетчбек-В, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- легковий автомобіль SANGYONG ACTYON загальний легковий універсал-В, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

/ а.с. 24; 90 - 96 /

За загальним правилом, визначеним ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тобто, закон презюмує рівність таких часток.

Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 09 червня 2021 року у справі 760/789/19 / провадження № 61-16632ск20 /, аналіз змісту положень ст. 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у ст. 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення ч. 5 ст. 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Враховуючи викладене вище, неподільності речей, що є предметом спору, а саме квартир та транспортних засобів, згоду відповідача на запропонований позивачкою розподіл спільно нажитого майна, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки.

При зверненні до суду позивачкою була проведена оцінка майна ФОП ОСОБА_3 , відповідно до якої вартість майна становить:

- однокімнатної квартири АДРЕСА_6 - 806 489, 00 гр.;

- двокімнатної квартири АДРЕСА_7 - 1 562 255, 00 гр.;

- трикімнатної квартири АДРЕСА_8 - 2 752 160. 00 гр.;

- легковий автомобіль SKODA FABIA загальний легковий хетчбек-В, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , 00 гр.;

- легковий автомобіль SANGYONG ACTYON загальний легковий універсал-В, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 - 176 567. 00гр.

Таким чином, вартість придбаного сторонами в шлюбі майна / 1 562 255.00 + 806, 489, 00 + 127 073, 00 + 2 752 160, 00 + 176 567, 00 / становить 5 424 544, 00 гр.

Вартість переданого майна позивачці становить 2 495 817. 00 гр.,а відповідачу - 2 928 727, 00 гр., тобто на 432 910,00 гр. менше ідеальної частки позивачки в спільному майні.

З урахуванням вартості виділеного кожному з подружжя майна з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація в розмірі 432 910. 00 гр. / 2 928 727, 00. - 2 495 817, 00 = 432 910. 00 /.

Що стосується приведених відповідачем аргументів у частині незгоди з вартістю майна, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані посуги водопостачання, на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Крім того, суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

При зверненні до суду позивачкою надані докази вартості майна, яке є предметом спору.

Заперечуючи проти цієї вартості, приведеної в висновках спеціалістів, будь-яких доказів невідповідності вартості майна, відповідач не надав.

Заперечуючи проти проведеної позивачкою оцінки, своєї оцінки не надав і клопотання про призначення експертизи судом також не заявив.

Крім того, зазначаючи про придбання квартири АДРЕСА_8 частково за кошти від продажу майна, отриманого ним у спадок, також будь-яких доказів цьому до суду не надав і належності даного майна на праві особистої приватної власності шляхом подачі зустрічного позову також не доводив.

Виходячи з цього суд не приймає до уваги заперечення відповідача.

Відповідно до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням цього, задоволення вимог позивачки. З відповідача на її користь підлягає стягненню сплачений нею судовий збір при зверненні до суду в розмірі 11 350, 00 гр.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69-72 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поділити майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 81, 6 кв.м.;

- двохкімнатну квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 74, 8 кв.м.;

- легковий автомобіль SKODA FABIA, загальний легковий хатчбек-В, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на:

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_8 , загальною площею 80, 9 кв.м.;

- легковий автомобіль SANGYONG ASTYON, загальний легковий універсал-В, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості майна в розмірі 432 910,00 гр.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 350, 00 гр. судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_9 , місце проживання: АДРЕСА_10 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_10 , місце проживання: АДРЕСА_9 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2023 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва