Ухвала

20 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 310/681/18

провадження № 61-8904св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Міністерство юстиції України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 липня 2022 рокуу складі колегії суддів: Гончар М. С., Кримської О. М., Подліяновї Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»), ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А., Міністерство юстиції України (далі - МЮУ), про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що йому на праві приватної власності належало нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 166,6 кв. м.

15 вересня 2008 року між ним та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» укладено кредитний договір № 6780652, за умовами якого банк взяв на себе зобов`язання надати йому кредит в сумі 32 000 доларів США на споживчі цілі зі строком повернення до 15 вересня 2023 року. З метою забезпечення виконання ним зобов`язань за кредитним договором між ним та банком було укладено договір іпотеки № 6780661, за умовами якого він передав банку в іпотеку нежитлове приміщення площею 166,6 кв. мза адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 вересня 2016 року (справа № 310/11024/15) задоволено позовну заяву ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визначивши при цьому спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, але не меншою ніж 728 297,0 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 травня 2017 року зупинено виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 вересня 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Проте, 20 жовтня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 100963017 позивачу стало відомо, що 24 липня 2017 року державним реєстратором Запорізької обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Безсмолим О. В. внесено зміни до реєстру прав власності на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36340280 від 27 липня 2017 року, відповідно до якого право власності на предмет іпотеки зареєстроване за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк».

07 грудня 2017 року із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 106650558 позивачу стало відомо, що 14 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. посвідчено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 26763 між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_2 і за останнім зареєстровано право власності на ціле вбудоване приміщення загальною площею 166,6 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, адреса: АДРЕСА_2 .

Позивач вважав, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про зміну власника предмета іпотеки суперечать нормам законодавства України, а тому рішення підлягає скасуванню, а договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14 листопада 2017 року підлягає визнанню недійсним.

Короткий зміст судових рішень ухвалених у справі

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2019 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Запорізької обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Безсмолого О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 36340280 від 24 липня 2017 року, про реєстрацію за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» права власності на нежитлове приміщення площею 166,6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно, суд першої інстанції виходив із того, що визначена банком вартість предмета іпотеки не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки проведена без аналізу усіх можливих методичних підходів, без наявності достатньої кількості достовірної інформації про продаж подібних об`єктів, а використаний оцінювачем порівняльний підхід не ґрунтується на об`єктивних даних, у зв`язку з чим суд зробив висновок, що звіт про оцінку майна від 24 липня 2017 року не відповідає вимогам закону та не може бути врахований під час розгляду цієї справи.

Вказане свідчить, що зміст вимоги банку від 03 жовтня 2016 року про усунення порушень кредитного договору не відповідає пункту 4.7.1 договору іпотеки, оскільки у вимозі не визначена ціна предмета іпотеки як істотна умова, за якою буде звернено стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з чим суд першої інстанції зробив висновок, що такі обставини є підставою для визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», оскільки банк не дотримався процедури, яка є обов`язковою для здійснення реєстрації.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2019 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким ці позовні вимоги залишено без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що аналіз статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора) свідчить, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача відповідно до вимог законодавства у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію права, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності.

Постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року скасовано постанову Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А., МЮУ, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, а справу в скасованій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27 липня 2022 року скасовано рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Запорізької обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Безсмолого О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індекс-номер: 36340280 від 24 липня 2017 12:59:38, про реєстрацію за ПАТ «ПУМБ» права власності на нежитлове приміщення площею 166,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

В іншій частині судові рішення суду першої інстанції та апеляційного інстанцій набрали законної сили.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно вказав про те, що вимоги про скасування рішення державного реєстратора є правомірними та ефективним способом захисту права і такий спосіб захисту прав позивача є дієвим та належним, його застосування призведе до відновлення порушеного права позивача, однак місцевий суд при вирішенні позовних вимог позивача по суті у цій справі дійшов помилкового висновку, що останні підлягають задоволенню.

Апеляційний суд звернув увагу на те, що сторони дійшли згоди відносно оціночної вартості предмета іпотеки на підставі звіту про оцінку нерухомого майна.

Рішення банку про прийняття предмету іпотеки у свою власність ОСОБА_1 не оскаржувалось.

Оскільки, вимога-попередження готувалась банком більше, ніж за півроку до дати, коли планувалось звернення стягнення на предмет іпотеки, а частина п`ята статті 37 Закону України «Про іпотеку» забороняє приймати предмет іпотеки у власність за ціною іншою, ніж визначена на момент набуття права власності, не зазначення конкретної ціни, за якою предмет іпотеки буде набутий у власність, не суперечить вимогам закону та договору та не може бути і не є підставою для скасування реєстрації права власності.

Банком була здійснена оцінка вартості іпотечного майна на момент набуття останнім права власності на предмет іпотеки , що відповідає вимогам частини п`ятої статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, отримавши вимогу-попередження позивач не заявляв банку про своє бажання дізнатись про вартість, за якою буде реалізований предмет іпотеки, також про бажання взяти участь у проведенні оцінки предмета іпотеки тощо.

Частиною першою статті 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про всій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Відповідно до положень частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

У цій справі позивач просив лише визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за банком на вищезазначений предмет іпотеки.

Подані банком документи державному реєстратору відповідали пункту 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 61 постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на їх час подачі.

На момент набуття права власності на предмет іпотеки оцінка в порядку частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» банком була проведена.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірний предмет іпотеки.

ОСОБА_1 , як іпотекодавець, не позбавлений права у випадку незгоди оспорювати оцінку майна при розгляді його вимог щодо відшкодування різниці між вартістю майна та розміром забезпечених іпотекою вимог у судовому порядку окремо від цієї справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 27 липня 2022 року та залишити в силі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2019 року.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення у справі ухвалено апеляційним судом без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц, від 29 вересня 2021 року у справі № 310/2400/18, від 31 липня 2022 року у справі № 520/6937/19, від 15 червня 2022 року у справі № 326/732/19, від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц від 29 вересня 2021 року у справі № 310/2400/18, від 04 лютого 2021 року у справі № 207/3897/18, від 31 липня 2020 року у справі № 607/11516/18, від 29 липня 2022 року у справі № 334/3179/21, від 15 липня 2021 року у справі № 204/5525/18, від 15 грудня 2021 року у справі № 333/3149/19.

Апеляційним судом не надано належної оцінки тій обставині, що предмет іпотеки оцінено у суму, яка є рівнозначною розміру кредитної заборгованості, що свідчить про штучне заниження вартості предмету іпотеки та не враховано, що вимогу-попередження не містила вартості предмету іпотеки, за якою предмет іпотеки переходить у власність банку.

Разом з тим, позичальник стверджує про те, що він не отримував вимогу-попередження банку.

Також у касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо обов`язку іпотекодавця оскаржувати рішення банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке передує рішенню державного реєстратора або нотаріуса.

Провадження у суді касаційної інстанції

25 листопада 2022 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Міністерство юстиції України про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 липня 2022 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
С. Ю. Мартєв
І. М. Фаловська