ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/944/23 Справа № 185/7527/21 Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов В.А Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року,

по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Павлограджитлосервіс" Павлоградської міської ради, директора Комунального підприємства "Павлограджитлосервіс" Павлоградської міської ради Кравченко Оксани Федорівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2022 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Павлограджитлосервіс" Павлоградської міської ради, директора Комунального підприємства "Павлограджитлосервіс" Павлоградської міської ради Кравченко Оксани Федорівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що позивач є мешканкою кімнати 3 корпусу 15 модульного містечка по АДРЕСА_1 . 10.06.2021 року о 06.15 годині за вказівкою відповідача працівниками АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» було відключено від електропостачання модульне містечко. Вона не попереджалась про відключення. Відповідач порушив вимоги законодавства про заборону припинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України на період дії карантину у зв`язку з коронавірусною хворобою «Covid-19». На вимогу позивача підключити електроенергію відповідач відмовився. Просить суд визнання бездіяльності відповідача неправомірною та стягнути на її користь моральну шкоду.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Павлограджитлосервіс" Павлоградської міської ради, директора Комунального підприємства "Павлограджитлосервіс" Павлоградської міської ради Кравченко Оксани Федорівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.08.2022 року у справі № 185/7527/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року, від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що транзитне містечко м.Павлограда, що розташоване за адресою: місто Павлоград, вул. Войнової, 7-А перебуває на балансі КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою та проживала в транзитному містечку м.Павлограда за адресою : АДРЕСА_1 .

07.11.2016 року між сторонами укладено договір №260 про тимчасове розміщення у транзитному містечку.

Пунктом 1.4. договору відповідач має право нараховувати та вимагати від розміщених осіб оплати комунальних послуг.

Пунктом 3.4. договору відповідач зобов`язаний забезпечити електропостачання.

Пунктом 4.2 договору позивач зобов`язана оплачувати вартість комунальних послуг.

Строк дії договору до 07.02.2017 року, що підтверджується копією договору.

Позивачем не надано суду першої інстанції доказів того, що між нею та відповідачем укладений договір продовжено.

На час відключення постачання електроенергії у червні 2022 року позивач мала заборгованість за комунальні послуги, в які входить оплата електроенергії, у розмірі 38510,07 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Транзитне містечко забезпечується електроенергією на підставі договору між КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» від 28.02.2019 року, що підтверджується копіює договору.

10.06.2021 року ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» припинило постачання електроенергію до транзитного містечка за наявністю заборгованості про, що КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради направлялось попередження. Вказане свідчить, що постачання було припинено юридичній особі, а не позивачу особисто, що підтверджується копією попередження.

Наказом директора КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради від 05.07.2021 року прийнято рішення про відключення електричної енергії в квартирах модульного містечка мешканці, які мають заборгованість за комунальні послуги. В переліку мешканців містечка, які підлягали відключенню є позивачка, що підтверджується копією наказу.

Викладене свідчить про те, що на час видання наказу подача електричної енергії була припинена ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги».

Законом України № 530 від 17.03.2020 року встановлено, що на території регіонів України (областей, м. Києва, м. Севастополя), на яких установлений "червоний" рівень епідемічної небезпеки поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), на період дії "червоного" рівня епідемічної небезпеки та протягом 30 днів з дня його скасування забороняється припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі.

Доказів встановлення "червоного" рівня епідемічної небезпеки поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) на 05.07.2021 року в м. Павлоград позивачем суду першої інстанції не надано.

Цією нормою встановлена заборона відключення громадянам України.

В даному випадку подача електричної енергії була припинена юридичній особі - КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради, а не громадянці ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживає в транзитному містечку, але за комунальні послуги не сплачує, хоча їй Управлінням соцзахисту населення ,як внутрішньо переміщеній особі з жовтня 2016 року виплачуєься грошова допомога щомісячно. Договір на проживання, за яким здійснюється постачання електричної енергії, не укладено.

Пунктом 1.2.8 ПРРЕЕ передбачено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач не мав правових підстав на постачання електричної енергії ОСОБА_1 , оскільки 10.06.2021 року ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» припинило постачання електроенергію до транзитного містечка за наявністю заборгованості КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради (а.с.66), а тому визнавати бездіяльність директора КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради по відключенню електроенергії підстав не має і він не є належним відповідачем.

Окрім того, 01.07.021 році директор КП «Павлограджитлосервіс» звертався з гарантійним листом до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» що заборгованість буде погашена і просив підключити електричну енергію за адресою АДРЕСА_1 (містечко для ВПО).

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що підставам відповідальності за завдану моральну шкоду є те, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з наступними змінами, від 31.03.1995р. № 4, роз`яснено, що до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З урахуванням встановлених обставин справи, а також приймаючи до уваги, що позивачем доказів на підтвердження порушень її прав з вини саме відповідача суду першої інстанції не надано, а тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач є неналежним відповідачем і не мав правових підстав на постачання електричної енергії ОСОБА_1 , а тому визнавати бездіяльність директора КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради по відключенню електроенергії підстав не має.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні позовних вимог та не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані позивачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова