справа № 208/8000/21 № провадження 2/208/189/23
УХВАЛА

Іменем України

07 лютого 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

За участі:

Секретаря судового засідання - Переверзова І.О.,

Позивача - ОСОБА_1 ,

Відповідача - ОСОБА_2 ,

провів підготовчі дії в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Алекса Людмила Миколаївна «про витребування майна із чужого незаконного володіння», -

встановив:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 подала до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу «про витребування майна з чужого незаконного володіння». Згідно змісту позовних вимог просить:

1.Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Стаханівським МВ УМВС України в Луганській області 28 березня 2001 року, офіційна електронна пошта: відсутня, тел.: НОМЕР_3 ) строк для звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспортні дані невідомі, офіційна електронна пошта: відсутня, тел.: НОМЕР_5 - 70-73) про витребування майна з чужого незаконного володіння.

2.Витребувати майно (1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 на підставі неукладеного договору довічного утримання (догляду) від 12 липня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспортні дані невідомі, офіційна електронна пошта: відсутня, тел.: НОМЕР_6 ) та передати його ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Стаханівським MB УМВС України в Луганській області 28 березня 2001 року, офіційна електронна пошта: відсутня, тел.: НОМЕР_3 ).

3.Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Ухвалою від 31 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без руху.

13 вересня 2022 року на виконання ухвали від 31 серпня 2022 року позивачем подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 13 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження.

Так, згідно до п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України передбачено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Згідно до п. 19 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд: здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Під час здійснення підготовчих дій, судом встановлено, що позивачем за змістом прохальної частини позовної заяви не визначено повні данні майна, яке заявлено позивачем до витребування, а саме номеру квартири, та її характеристик.

Крім того, згідно до пояснень позивача під час підготовчих дій, ОСОБА_1 заявила що звернулася із позовом, так як вважає що договір довічного утримання укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є незаконним, але предметом позову є витребування майна, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 , як незаконного на її думку володіння відповідача.

Судом встановлено, що позовні вимоги викладені у позовній заяві, з врахуванням раніше поданої заяви про усунення недоліків у ній від 09 вересня 2022 року, поданої до суду 13 вересня 2022 року, не заявлено іншої вимоги, окрім витребування майна.

В підготовчому провадженні, позивачем ОСОБА_1 не надано відповідь на те, які саме її майнові права щодо заявленого до витребування майна, яке на праві власності зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 порушують, оспорюються або не визнаються.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України, Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст.12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Статтею 13 ЦК України, визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 ЦК України), та п ри здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2 ст. 13 ЦК України).

Згідно до частини 1 ст. 15 ЦК України, - Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, встановлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Згідно до п.п. 4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити:

зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Таким чином, встановив, що заявлені позовні вимоги не містять визначення майна, відносно якого заявлено вимоги про його витребування, характеристику такого майна, визначення прав позивача щодо заявленого у позові до витребування майна яке на праві власності зареєстровано за відповідачем, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України, встановивши під час підготовчого провадження, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху , з метою усунення позивачем зазначених недоліків, та приведення позовних вимог у відповідність норм закону.

А тому враховуючи, що згідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, передбачено, що Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Та, згідно до п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

З врахуванням не визначення позивачем даних про предмет спору, так як у вимогах заявлених позивачем було вказано як адресу об`єкту нерухомості «… АДРЕСА_3 …», без зазначення номеру квартири, не зазначено які майнові права позивача підлягають захисту, спосіб такого захисту, що не можливо було усунути під час підготовчого провадження, Суд, вимушений був постановити ухвалу від 16 січня 2023 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 вже під час підготовчих дій, роз`яснив позивачу та звернув увагу позивача на те, що поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Можливість практичного здійснення права на звернення до суду за судовим захистом залежить від певних передумов, які у цивільній процесуальній літературі іменуються передумовами права на звернення до суду за судовим захистом. Ці передумови розподіляють на суб`єктивні, які належать до особистості суб`єктів спору, та на об`єктивні, пов`язані з характером предмета, який підлягає внесенню на розгляд суду; на позитивні та негативні - залежно від зв`язку права на звернення до суду з наявністю або відсутністю цих передумов.

До суб`єктивних передумов належить процесуальна правоздатність особи, яка звернулася до суду за судовим захистом, а також суб`єкта, який буде притягнутий судом як відповідач або заінтересована особа. Право на звернення до суду за судовим захистом виникає одночасно з виникненням цивільної процесуальної правоздатності. Так, відповідно до ст. 28 ЦПК здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) визнається за всіма фізичними і юридичними особами. Оскільки всі фізичні особи набувають процесуальної правоздатності з моменту народження і не можуть бути її позбавлені, а відповідно і здатності звернення до суду за судовим захистом, то в судовій практиці питання щодо процесуальної правоздатності може виникати тільки стосовно організацій. Процесуальна правоздатність організацій залежить від того, чи є організація юридичною особою.

Суб`єктивною передумовою права на звернення до суду є також процесуальна заінтересованість особи. За загальним правилом звертатися до суду можна лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Із цього положення ст. З ЦПК випливає наявність заінтересованості особи в судовому захисті. Щодо заінтересованості осіб, які звертаються до суду за захистом прав, свобод та інтересів іншої особи, або державних чи суспільних інтересів, то їх заінтересованість має службовий характер і обумовлена їх правовим становищем.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

На підставі вище зазначеного, встановив що в межах підготовчого провадження під час судового засідання, стороною позивача поданий позов поданий без дотримання вимог передбачених ст. 175 ЦПК України, без визначення предмету спору, його складових та характеристик, без зазначення порушених, невизнаних або оспорених прав саме позивача, а тому, з врахуванням встановлених обставин під час проведення підготовчого засідання, позивачу було надано строк для усунення зазначених недоліків, та приведення позовних вимог у відповідність норм закону.

Ухвала від 16 січня 2023 року була вручена позивачці ОСОБА_1 , яка на виконання ухвали подала заяву про усунення недоліків позовної заяви від 26 січня 2023 року заявив про «відкриття провадження у справі», не усунув зазначені в ухвалі від 16 січня 2023 року недоліки та фактично не виконав її.

Під час підготовчого засідання 07 лютого 2023 року за участі сторін, судом було встановлено, згідно до пояснень позивача ОСОБА_1 , що вона фактично оспорює право власності ОСОБА_2 на 1/2 квартири АДРЕСА_4 , яке вже було предметом судового розгляду в межах інших цивільних справ, а саме:

- справа № 208/6698/14-ц, № провадження 2/208/2055/14 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста в особі Дніпродзержинської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перша дніпродзержинська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції «Про визнання права власності в порядку спадкування за законом», межах якої ОСОБА_1 заявляла вимоги про визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлої тітки, ОСОБА_4 , на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: квартира АДРЕСА_4 .

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року (справа № 208/6698/14-ц, № провадження 2/208/2055/14), визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_1 ), право власності на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: «… АДРЕСА_5 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 тітки ОСОБА_4 ...».

- справа № 208/4203/17, № провадження 2/208/1702/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Алекса Людмила Миколаївна про визнання частково недійсним договору довічного утримання та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в межах якої ОСОБА_1 заявила про визнання частково недійсним договору довічного утримання від 12.07.2006 року та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину «…квартири АДРЕСА_5 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 …».

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року (справа № 208/4203/17, № провадження 2/208/1702/17), у зв`язку із пропуском ОСОБА_1 строку встановленого законом та відсутністю клопотання про поновлення пропущеного строку, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Алекса Людмила Миколаївна про визнання частково недійсним договору довічного утримання та визнання права власності в порядку спадкування за законом, було залишено без розгляду.

- справа № 208/5475/17, № провадження 2/208/887/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ої особи, без самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Алекса Людмили Миколаївни «про визнання частково недійсним договору довічного утримання та визнання права власності, в порядку спадкування за законом», в межах якої ОСОБА_1 було заявлено позовну вимогу про:

- поновлення їй строку для звернення до суду із позовом;

- визнання недійсним договір довічного утримання від 12.07.2006 року, в частині укладення його між ОСОБА_3 , як відчужувачем майна, та ОСОБА_2 , як набувачем майна, а саме: квар тири АДРЕСА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Алекса Л.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1236;

- визнання позивачем, як спадкоємицею п`ятої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_5 , житловою площею 28,8 кв.м, загальною площею 43,8 кв.м, яку вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В межах даної справи предметом розгляду були наявність прав, інтересів позивача які б надали їх право на звернення за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених майнових прав щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 , набуті ОСОБА_2 на спірну 1/2 частину квартири, набуте нею на підставі договору довічного утримання від 12.07.2006 року, після смерті ОСОБА_3 , оспорювалося ОСОБА_4 за її життя у судовому порядку, але у задоволені позовних вимог в цій частині на частку відчуженої квартири що належала ОСОБА_3 , у задоволені позовних вимог було відмовлено Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2010 року (а.с. 20), яке набуло чинності 24.11.2010 року.

Та було встановлено при розгляді справи, що «…Право власності ОСОБА_2 на спірну 1/2 частину квартири, набуте нею на підставі договору довічного утримання від 12.07.2006 року, після смерті ОСОБА_3 , оспорювалося ОСОБА_4 за її життя у судовому порядку, але у задоволені позовних вимог в цій частині на частку відчуженої квартири що належала ОСОБА_3 , у задоволені позовних вимог було відмовлено Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2010 року (а.с. 20), яке набуло чинності 24.11.2010 року.

А тому, згідно до приписів ст. 1218 ЦК України, зареєстрована станом на 02.08.2006 року 1/2 частка квартири АДРЕСА_4 , як приватна власність ОСОБА_2 , на час смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно до приписів ст. 1218 ЦК України, не входила.

Позивач, виступаючи як представник позивача ОСОБА_4 у цивільній справі за № 2-166/10, своїм правом в порядку передбаченого ст. 55 ЦПК України, не скористалася та звернулася 04.10.2017 року з позовом заявленим особисто як позивачем на захист власних прав.

Будучи спадкоємцем померлої ОСОБА_4 , що підтверджено рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.12.2014 року у справі № 208/6698/14 (а.с. 35), ОСОБА_1 має права на спадкування належних прав і обов`язків померлої особи, які остання мала на час смерті.

А тому враховуючи, що таких прав померла ОСОБА_4 на час своєї смерті, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вигляді права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 , яка належила за життя її чоловіку ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , не мала, а тому перехід неіснуючих у спадкодавця прав до спадкоємців не є можливим.

Крім того, звертаючись із позовом ОСОБА_1 заявляє вимоги на захист власних прав, свобод та інтересів, посилаючись на їх порушенням укладеним 12.07.2006 року договором довічного утримання, стороною у якому вона не є, та відносно частки особи - ОСОБА_3 , спадкоємицею якого вона також не була.

Також суд звертає увагу, що при укладенні договору між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , як відчужувачів майна з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з другої сторони, станом на 12.07.2006 року, позивач ОСОБА_1 жодних прав, інтересів та свобод, які існували б на час укладення такого договору не мала.

Також судом враховується, що фактично оспорюваний договір довічного утримання від 12.07.2006 року, стороною якою позивачка ні є і не є спадкоємицею особи в визначеній частині квартири що є предметом спору, на час звернення із позовом є припиненим, з підстав ч. 2 ст. 755 ЦК України….».

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року (справа № 208/5475/17, № провадження 2/208/887/19), у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ої особи, без самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Алекса Людмили Миколаївни «про визнання частково недійсним договору довічного утримання та визнання права власності, в порядку спадкування за законом», було відмовлено повністю.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без задоволення, а Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року (справа № 208/5475/17, № провадження 2/208/887/19) - залишено без змін.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою, і Постановою Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі справа № 208/5475/17, провадження № 61-12131св20, касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року в частині оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, залишено без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року залишено без змін.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року у цій справі, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, було закрито.

Крім того, як встановлено під час підготовчого провадження, квартира АДРЕСА_4 , складається із двох житлових кімнат, одна з яких має балкон і є більшою за розміром в порівнянні з іншої.

Як зазначено сторонами, ОСОБА_1 обрала для користування та проживання більшу із двох кімнат, і ОСОБА_2 жодним чином проти цього не заперечувала і не заперечує. Також згідно до пояснень сторін, в квартирі АДРЕСА_6 ОСОБА_2 не чинить перешкод у користуванні, володіння і розпорядженні належної позивачу 1/2 частині зазначеної квартирі, і спір щодо порядку користування між сторонами відсутній, що також підтверджено самою позивачкою ОСОБА_1 під час підготовчого провадження, що їй не чиняться з боку ОСОБА_2 ніяки перешкоди у проживанні, користуванні, знаходженні, володінні, тощо, у зазначеній квартирі.

Також, згідно до пояснень сторін, встановлено, що на час проведення підготовчого провадження, а саме станом на 07 люте 2023 року, спір між сторонами щодо витребування належної позивачу 1/2 частини квартири відсутній, і сторони не виділяли свої частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_4 , так як спір між ними щодо порядку користування квартирою відсутній.

Крім того, судом встановлено, що фактично відповідачка ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі, а проживає за місцем своєї реєстрації, і у ОСОБА_1 є вільний доступ до квартири АДРЕСА_4 , що також нею підтверджено.

На підставі чого, згідно до позиції сторін, які ними підтверджені під час підготовчого провадження, дійсність договору довічного утримання від 12.07.2006 року, в його частині на підставі якої ОСОБА_2 набуто право власності на спірну 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 , після смерті ОСОБА_3 , вже було предметом розгляду судами в вище зазначених справах, в тому числі і за життя спадкодавця ОСОБА_4 , представником якої була ОСОБА_1 , і після її смерті в інших цивільних справах, але як за першим судовим рішенням у задоволені позовних вимог в цій частині на частку відчуженої квартири що належала ОСОБА_3 , у задоволені позовних вимог було відмовлено Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2010 року, яке набуло чинності 24.11.2010 року; так і в інших спорах встановлено відсутність порушених прав саме ОСОБА_1 що надало б їй право на звернення із зазначеними позовними вимогами, так як згідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

А тому встановив, що станом на 07 люте 2023 року позивачем не наведено і не зазначено, які її права, свободи чи законні інтереси, які не були предметом розгляду вищезазначених справ, є порушеними, невизнаними чи оспорюваними, і те, що згідно до пояснень як позивача ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_2 спору між сторонами щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_4 , не має так як сторони за обоюдною згодою визначили порядок користування квартирою, який ними дотримується, і позивач ОСОБА_1 не має обмежень у доступі до зазначеної квартири, обмежень у володінні, користуванні і розпорядженні належною їй 1/2 частиною спірної квартири, а тому відсутній спір між сторонами заявлений в межах даної справи, що встановлено судом під час підготовчого провадження за участі сторін.

Згідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, передбачено, що Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для застосування п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, та закриття провадження у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Щодо судових витрат сторін, то суд виходить з наступного.

Так, пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При зверненні із даним позовом позивачем ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 гривен 00 копійок, що підтверджено квитанцією (а.с. 1), але на час вирішення питання про закриття провадження у справі, позивачем не було заявлено клопотання про його повернення, а тому зазначені витрати які понесла позивачка залишаються за нею на час ухвалення судового рішення.

Крім того, згідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Враховуючи, що стороною відповідача також на час постановлення ухвали суду не було заявлено про судові витрати, судом також не приймається рішення на час його ухвалення, з зазначених підстав.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 4, 49, п. 2 ч. 2 ст. 200, п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд -

постановив:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Алекса Людмила Миколаївна «про витребування майна із чужого незаконного володіння» з підстав п. 2 ч. 1 с. 255 ЦПК України, - закрити.

Роз`яснити позивачу, що згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, - у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Сторони:

позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 ;

відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_8 ;

третя особа - Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Алекса Людмила Миколаївна, адреса: місто АДРЕСА_9.

Повний текст ухвали складений 13 лютого 2023 року.

Суддя Івченко Т. П.