КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 358/38/22 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1979/2023Головуючий у суді першої інстанції - Тітов М.Б. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Андрієнко А.М., Невідома Т.О.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах представником ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності, на рішення Богуславського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання незаконним переведення позивача на посаду, визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити інші дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 , в якому просила:

визнати дії відповідача щодо переведення позивача на посаду няні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підставі наказу № 15 від 28.12.2021 «По кадрах» протиправним та скасувати даний наказ;

визнати протиправними рішення відповідача про звільнення позивача, прийняте на підставі наказу № 16 від 30.12.2021 «По кадрах» та скасувати даний наказ;

зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді адміністратора кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 28.12.2021 про що зробити запис у трудовій книжці позивача;

зобов`язати відповідача оформити трудові відносини з позивачем за період з 22.06.2021 до 15.09.2021 у зв`язку з фактичним виконанням роботи адміністратора кафе-бару «Богуславка» без укладання трудового договору;

зобов`язати відповідача сплатити ЄСВ за роботу позивача у період з 22.06.2021 по 15.09.2021 без укладання трудового договору.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вказані накази про її переведення та звільнення з роботи прийняті з грубим порушенням законодавства про працю, є незаконними, такими діями відповідача щодо її переведення та звільнення було порушило її трудові права, передбачені ст. 43 Конституції України, оскільки на момент її звільнення ОСОБА_1 була вагітна, та мала двох неповнолітніх дітей до 15 років, та за одним із двох дітей мала статус матері-одиначки. В зв`язку із грубим порушенням її трудових прав, а саме, незаконного звільнення з роботи, вона вимушена звернутись з вказаним позовом до суду для захисту своїх прав (а.с. 1-3).

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 30.08.2022 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про визнання протиправними дій відповідача ФОП ОСОБА_3 щодо переведення позивача ОСОБА_1 на посаду няні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підставі наказу № 15 від 28.12.2021 «По кадрах» та скасуванні даного наказу; про визнання протиправним рішення відповідача про звільнення ОСОБА_1 , прийняте на підставі наказу № 16 від 30.12.2021 «По кадрах» та скасуванні даного наказу; про зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді адміністратора кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 28.12.2021; про зобов`язання відповідача оформити трудові відносини з ОСОБА_1 за період з 22.06.2021 до 15.09.2021 у зв`язку з фактичним виконанням роботи адміністратора кафе-бару «Богуславка» без укладення трудового договору; про зобов`язання відповідача сплатити ЄСВ за роботу позивача у період з 22.06.2021 до 15.09.2021 без укладення трудового договору (а.с. 105-109).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що ФОП ОСОБА_3 припинила підприємницьку діяльність ФОП 31.12.2021, останнім днем діяльності ФОП ОСОБА_3 є 31.12.2021. При цьому позивачку було звільнено 30.12.2021, тобто під час фактичної діяльності ФОП ОСОБА_3 , не припиненої станом на час звільнення. Відтак законних підстав звільняти позивачку саме через припинення діяльності ФОП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, станом на 30.12.2021 не було.

Крім цього, судом не було надано правову оцінку діям відповідачки в частині порушення задекларованих нею строків вивільнення відповідачки та порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України. Зокрема, наказом від 03.12.2021 № 15 «Про попередження про звільнення найманих працівників в зв`язку з ліквідацією підприємства (закриття ФОП)» позивачку було письмово попереджено про майбутнє вивільнення, яке відбудеться 04.02.2022, в той час як, безпосереднє звільнення відбулось 30.12.2021.

Також, під час розгляду справи і прийнятті рішення судом були проігноровані наступні достовірні факти, які впливають на порушення відповідачкою трудових прав позивачки, зокрема, обставини наявності у позивачки двох малолітніх дітей та наявний статус її, як одинокої матері щодо старшої дитини.

Судом також не було з`ясовано причину невиплати позивачці грошової компенсації за невикористані 10-ть днів додаткової соціальної відпустки, як матері, що виховує двох малолітніх дітей. Дана обставина має суттєве значення для справи і підтверджує порушення прав позивачки, а також невиконання відповідачем норм ст. 83, ст. 116, ст. 182-1 КЗпП України (а.с. 112-115).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 15.09.2021 була прийнята на роботу на посаду адміністратора кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до ФОП ОСОБА_3 . Між нею та ФОП ОСОБА_3 було укладено безстроковий трудовий договір № 5 від 15.09.2021, згідно якого на ОСОБА_1 покладено обов`язки адміністратора кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

В матеріалах справи міститься повідомлення № 1 від 03.12.2021 на ім`я позивачки про майбутнє звільнення, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 6).

Наказом № 15 «По кадрах» ФОП ОСОБА_3 від 03.12.2021 ОСОБА_1 повідомлено письмово про вивільнення в зв`язку з ліквідацією підприємства (закриття ФОП), яке відбудеться 04.02.2022 (а.с. 5).

З копії заяви від 28.12.2021, наданої відповідачем вбачається, що ОСОБА_1 просить перевести її з посади адміністратора на посаду няні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 28.12.2021 (а. с. 28).

28.12.2021 згідно наказу № 16 «По кадрах» від 28.12.2021, ОСОБА_1 переведено на посаду няні кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 28.12.2021, з посадовим окладом 6 500,00 грн. на місяць, звільнивши її з посади адміністратора кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на підставі заяви ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю № 5 від 28.12.2021 (внесено зміни до договору наказом № 15 від 28.12.2021), такий укладено між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , згідно якого на ОСОБА_1 покладено обов`язки няні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

30.12.2021 між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ фірма «Богдана» було розірвано договори оренди частини нежитлових приміщень укладені 02.02.2021 та 01.09.2021, що підтверджується копіями відповідних договорів (а.с. 29-32).

Наказом № 16 ФОП ОСОБА_3 від 30.12.2021 ОСОБА_1 - няню кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звільнено з роботи з 30.12.2021, у зв`язку з ліквідацією підприємства (припиненням підприємницької діяльності) на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 9).

З даним наказом позивачка ОСОБА_1 ознайомлена у день звільнення 30.12.2021 під особистий підпис.

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 18.09.2017 вбачається, що остання була прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_3 адміністратором кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 » згідно Наказу № 10 від 15.09.2021, про що 16.09.2021 зроблено відповідний запис.

З 28.12.2021 переведена на посаду няні кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 » згідно Наказу № 15 «По кадрах» від 28.12.2021. Звільнена ОСОБА_1 30.12.2021 з посади няні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » згідно Наказу № 16 від 30.12.2021, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, в зв`язку з ліквідацією підприємства (Закриття ФОП ОСОБА_3 ) (а. с. 14).

Згідно відомостей наданих відповідачем, вбачається, що ОСОБА_1 роботодавцем було забезпечено право на вихідну допомогу та виплачено вихідну допомогу в розмірі 6 500,00 грн, а також виплачено ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину відпустки за період роботи з 16.09.21 по 30.12.2021.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Витягу з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 27 від 02.02.2021, ФОП ОСОБА_3 здійснюється підприємницька діяльність з 01.02.2021, вид діяльності: КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; КВЕД 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування (а.с. 25).

Згідно Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 72 від 04.01.2022, ФОП ОСОБА_3 здійснювала підприємницьку діяльність в період з 01.02.2021 по 31.12.2021, вид діяльності: КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; КВЕД 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування (а.с. 24).

03.12.2021 ФОП ОСОБА_3 до Богуславської районної філії Київського обласного центру зайнятості було подано звітність за Формою № 4-НП, а саме інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (а.с. 27).

Окрім наведеного вище, встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 25.06.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського РУЮ Київської області, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 18.01.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського РУП у Київській області (а.с.12).

Згідно із статтею 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема - вільний вибір виду діяльності.

Закріпивши гарантії права на працю, законодавство України про працю встановлює порядок прийому на роботу, порядок переведення, вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи власника (або уповноваженого ним органу) тощо.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Відповідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Отже, з 01.02.2021 ОСОБА_3 зареєстрована як ФОП, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

02.02.2021 між відповідачем та ТОВ фірма «Богдана» в особі директора Могильної О.І. було укладено договір № 2 оренди частини нежитлового приміщення. Згідно вказаного договору відповідачу було передано у тимчасове користування частину нежитлового приміщення, торговою площею 120 кв.м. на 2 поверсі по АДРЕСА_1 як кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

01.09.2021 між відповідачем та ТОВ фірма «Богдана» в особі директора Могильної 0.І. було укладено ще один договір оренди частини нежитлового приміщення. Згідно вказаного договору відповідачу було передано у тимчасове користування частину нежитлового приміщення, торговою площею 190 кв.м. на. 1 поверсі по АДРЕСА_1 як кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 »

15.09.2021 до відповідача з заявою про прийняття на роботу на посаду адміністратора кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звернулася ОСОБА_1 . Між сторонами були обговорені умови праці, робочий час та оплата праці. Як наслідок, 15.09.2021 між відповідачем, як ФОП ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір № 5 та останню прийнято на роботу адміністратора кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на 1 поверсі приміщення. Згідно вказаного трудового договору, час виконання робіт було встановлено з 10 год. до 19 год. з перервою на обід - 1 година, та 2 вихідними днями: неділя та понеділок.

На виконання вимог ст. 40 КЗпП України 03.12.2021 відповідачем було видано наказ № 15 та працівникам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 було вручено повідомлення про звільнення у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності та ліквідацією підприємства .

28.12.2021позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про переведення з посади адміністратора кафе-бару на посаду няні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказане прохання її було задоволено, і 28.12.2022 між відповідачем, як ФОП та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір та останню прийнято на роботу няні кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Згідно вказаного трудового договору час виконання робіт було встановлено з 10 год. до 18 год. з перервою на обід - 1 година з 13 до 14 год. та 2 вихідними днями: неділя та понеділок.

30.12.2021 відповідачем з ТОВ «Богдана» були розірвані договори оренди частин нежитлових приміщень від 02.02.2021 та 01.09.2021.

Також, 30.12.2021 відповідачем видано наказ № 16 від 30.12.2021 про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ у зв`язку з ліквідацією підприємства (припинення підприємницької діяльності), а також накази про звільнення інших працівників.

Після подання відповідної заяви про припинення підприємницької діяльності, 31.12.2021 відповідач припинив свою підприємницьку діяльність, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази на підтвердження припинення діяльності ФОП ОСОБА_3 з 31.12.2021, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем, за процедурою звільнення ОСОБА_1 не порушено п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на час звільнення позивач була вагітна, та мала двох малолітніх дітей, і за старшою дитиною мала статус матері-одиначки, тому на підставі ч. 3 ст. 184 КЗпП України, відповідач не повинна була її звільняти, не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, оскільки згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням.

В даному випадку відбулася повна ліквідація підприємства. Крім того, ФОП ОСОБА_3 03.12.2021 було подано звітність до Богуславської районної філії Київського обласного центру зайнятості про заплановане звільнення працівників для їх подальшого працевлаштування. І така звітність була подана не лише відносно позивача, а ще трьох працівників, які також було звільнено 30.12.2021.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що трудове законодавство не містить положень, яким чином здійснюється працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації, але в даному випадку повідомлення відповідачем до центру зайнятості мало сприяти у працевлаштуванні позивачки.

Таким чином, в зв`язку з припиненням ФОП ОСОБА_3 своєї діяльності, та розірванням договорів оренди нежитлових приміщень з ТОВ фірма «Богдана», наявні підстави для висновку про те, що в цілому виключається можливість задоволення вимоги про поновлення позивачки на роботі. А, оскільки не встановлено протиправності наказу про звільнення позивачки, позовні вимоги про її поновлення є похідними, а тому вони також не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про внесення запису до трудової книжки періоду роботи з 22.06.2021 по 15.09.2021 у зв`язку з фактичним виконанням роботи адміністратора кафе-бару «Богуславка» без укладення трудового договору, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні даної вимоги з огляду на те, що надані як докази, а саме роздруківки Вайбер-листування, смс-повідомлень з електронних носіїв не свідчать про те, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 за період з 22.06.2021 до 15.09.2021, крім того, зазначені обставини не підтвердили й інші працівники кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яких було допитано у якості свідків під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми процесуального та матеріального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову. Доводи апелянта зводяться до його незгоди з висновками суду та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах представником ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності, залишити без задоволення.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 17 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді А.М. Андрієнко

Т.О. Невідома