ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3027/22

Провадження № 22-ц/4820/458/23

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 688/3027/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2022 року в складі судді Березюка Н.П. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2022 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за кредитним договором № 25-1 від 07 березня 2021 року в розмірі 4 000 грн та 2 481 грн судового збору.

Заяву ТзОВ «ФК «Ріальто» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду.

ТзОВ «ФК «Ріальто» не погодилося із заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2022 року в частині залишення без розгляду вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу подало апеляційну скаргу, при цьому апелянт посилається на невірне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Апелянт вказує, що суд безпідставно залишив заяву про стягнення витрат на правничу допомогу без розгляду, помилково вважаючи що позивач не надав доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу, адже до позовної заяви додано копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2412 від 23.10.2018, довіреності, виданої товариством адвокату Руденку К.В.; договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 року про надання юридичних послуг з фіксованою оплатою за надання професійної правничої допомоги ТзОВ «ФК «Ріальто»; акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15.07.2022 року, який підтверджує факт надання адвокатом професійної правничої допомоги на суму 9 000 грн та платіжного доручення про сплату витрат на правничу допомогу. Також вказує, представник апелянта, що відповідач в ході розгляду справи не ставив питання про зменшення витрат на правничу допомогу чи неспівмірність заявлених витрат.

З огляду на доводи апеляційної скарги представник ТзОВ «Ріальто» просив скасувати заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2022 року в частині залишення без розгляду вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив заяву позивача про відшкодування судових витрат без розгляду, оскільки в розрахунках і поданих доказах не містилось посилань на дану справу, тому у суду виникли цілком об`єктивні сумніви щодо понесення їх саме у цій справі. Таким чином, за відсутності належних доказів понесення витрат на правничу допомогу подана заява залишається без розгляду. Крім того при оцінці розміру витрат на правничу допомогу суд має застосовувати критерії співмірності і реальності витрат.

Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2022 року в частині стягнення заборгованість за кредитним договором № 25-1 від 07 березня 2021 року в розмірі 4 000 грн та 2 481 грн судового збору в апеляційному порядку не оскаржено та в силу вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині скасуванню з ухваленням в цій частині з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Так судом встановлено, що ФОП Руденко К.В. є адвокатом, згідно свідоцтва право на зайняття адвокатською діяльністю № 2412 від 23.10.2018.

02 червня 2022 року між ТзОВ «ФК «Ріальто» та ФОП Руденко К.В. укладено договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг, згідно з яким адвокат бере на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надавати необхідну правову допомогу клієнту у всіх справах, що пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Розділом 3 договору визначено вартість послуг та порядок їх розрахунків, зокрема вартість складання позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника становить 8 000 грн., складання та надсилання адвокатського запиту - 1000 грн.

17червня 2022 року ТзОВ «ФК «Ріальто» видано довіреність, за якою ТОВ уповноважує адвоката Руденка К.В. представляти його інтереси в судах України з усіма правами, наданими законом позивачу, в тому числі підписувати та подавати позовні заяви.

28 жовтня 2022 року на підставі вказаного договору про надання юридичних послуг та довіреності підписано та подано від імені ТзОВ «ФК «Ріальто» позовну заяву до Шепетівського міськрайонного суду до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Вказана позовна заява була прийнята до провадження ухвалою суду від 22.11.2022 року та призначена до судового розгляду в спрощеному позовному провадження.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, Руденком К.В. у відповідності до укладеного договору для ТзОВ «ФК «Ріальто» здійснено підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 25-1 від 07 березня 2021 року та клопотання про витребовування доказів, що подається разом з позовом, а також складено адвокатський запит про витребовування доказів по боржнику ОСОБА_1 . Вартість наданих послуг становить 9 000 грн.

Залишаючи без розгляду вимоги представника позивача про сплату витрат на професійну правничу допомогу, суд в своєму рішенні зазначив, що у договорі про надання правової допомоги, долученому представником позивача до позовної заяви не має посилань на справу, яка безпосередньо розглядалася судом за представництва адвоката позивача, а платіжне доручення № 211 від 06 жовтня 2022 року не є доказом перерахування адвокату вартості послуг за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 5-1 від 07.03.2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою в сумі 8000 грн. та по складанню адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за договором № 5-1 від 07.03.2021 року в сумі 1000 грн., оскільки призначення платежу містить відомості щодо оплати послуг згідно акту № 3 від 12 серпня 2022 року, в той час, як ТОВ «ФК «Ріальто» прийняло відповідні юридичні послуги (по даній справі) від ФОП Руденка К.В. згідно акту №1 від 15 липня 2022 року.

Однак, фактично, надавши оцінку, наданим доказам щодо витрат на правничу допомогу про їх неналежність та недостатність відносно підстав для надання правничої допомоги та витрат цю допомогу, суд залишив заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу без розгляду, оскільки на думку суду позивач не надав доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі у строки, визначені абзацом 2 ч. 8, ст. 141 ЦПК України.

В той же час відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже за даною нормою останнім днем строку подання стороною доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, є п`ятий день ухвалення рішення суду і лише в разі неподання відповідних доказів у вказаний період суд може своєю ухвалою залишити відповідну заяву сторони без розгляд.

При цьому за змістом даної норми заява залишається без розгляду лише в разі неподання жодного доказу щодо понесення витрат, а в разі про залишення заяви без розгляду має бути винесена окремо від рішення суду відповідна ухвала

Однак суд першої інстанції передчасно в рішенні суду про суті справи залишив заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу без розгляду, що є порушенням вказаних норм ЦПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивачем було надано суду відповідні докази понесення витрат на правничу допомогу та суд надав їм оцінку щодо допустимості, належності та достатності вказаних доказів, а тому суд першої інстанції мав би вирішити дану заяву по суті.

За таких обставин рішення суду в частині залишення без розгляду заяви ТзОВ «ФК «Ріальто» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню та, оскільки позивачем в позовній заяві було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, надано відповідні докази суд першої інстанції, судом надано оцінку наданим доказам витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе вирішити заяву позивача по суті.

Вирішуючи заяву позивача про стягненя витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів виходить з наступного.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (частина перша статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Цивільним процесуальним законом визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.

До позовної заяви представником позивача додано копії: Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2412 від 23.10.2018, довіреності, виданої товариством адвокату Руденку К.В.; договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 року про надання юридичних послуг; акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15.07.2022 року та платіжного доручення про сплату витрат на правничу допомогу, а згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 1 Руденко К.В. займався підготовкою позовних заяв щодо стягнення заборгованості з різних боржників, в тому числі і щодо ОСОБА_1 , вартість наданих послуг щодо кожного боржника окремо складає по 9 000 грн.

За п. 1.1. договору в рамках цього договору Виконавець зобов`язується надати замовнику юридичні послуги , в тому числі і зі складання позовних заяв, запитів, представництва інтересів замовника.

Також адвокатом Руденком К.В. подано до суду довіреність ТзОВ «ФК «Ріальто» від 17.06.2022 року, за якою ТОВ уповноважує адвоката Руденка К.В. представляти його інтереси в судах України з усіма правами, наданими законом позивачу, в тому числі підписувати та подавати позовні заяви.

28 жовтня 2022 року адвокатом Руденком К.В. на підставі вказаного договору про надання юридичних послуг та даної довіреності на представництво інтересів позивача підписано та подано від імені ТзОВ «ФК «Ріальто» позовну заяву до Шепетівського міськрайонного суду до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, яка ухвалою суду від 22.11.2022 року прийнята до провадження ухвалою суду та призначена до судового розгляду.

Тобто, прийнявши дану позовну заяву від позивача за підписом адвоката Руденка К.В. як представника позивача, суд першої інстанції на підставі договору про надання юридичних послуг та довіреності визнав, що Руденко К.В. є належним представником позивача по даній цивільній справі, який надає позивачу професійну правничу допомогу саме в даній цивільній справі, а тому висновки суду, що вищевказаний договір про надання юридичних послуг, долучений представником позивача до позовної заяви не має посилань на справу, яка безпосередньо розглядалася судом за представництва адвоката позивача, є необґрунтованим.

Крім того повноваження адвоката на представництво інтересів позивача та надання правничої допомоги підтверджується довіреністю від 17.06.2022 року.

Також в п.п. 3.1, 3.4 договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 року про надання юридичних послуг зазначено, що вартість послуг адвоката становить 8000 грн. за складання позовної заяви та 1000 грн. за складання та надсилання адвокатського запиту. Замовник оплачує адвокату послуги шляхом перерахунку на банківський рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного Акту наданих послуг.

До позовної заяви додано платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу.

Посилання суду, що дане доручення містить відомості щодо оплати послуг згідно акту № 3 від 12 серпня 2022 року, в той час, як ТОВ «ФК «Ріальто» прийняло відповідні юридичні послуги (по даній справі) від ФОП Руденка К.В. згідно акту №1 від 15 липня 2022 року, не може свідчити про неоплату послуг адвоката саме в даній справі, оскільки в ньому міститься інформація щодо загальної сплати коштів адвокату за договором № 02/06/2022 від 02.06.2022 року про надання юридичних послуг.

Однак при визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів, приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Як видно з матеріалів справи розгляд справи було проведено в заочному порядку, однак дані про те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, отримав копію позовної заяви з додатками, в тому числі докази витрат на професійну правничу допомогу в справі відсутні, отже відповідач в суді першої інстанції не міг заявити клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з підстав їх неспівмірності.

У відзиві на апеляційну скаргу апелянт послався на ту обставину, що суд при оцінці розміру витрат на правничу допомогу має застосовувати критерії співмірності і реальності витрат, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, що апеляційний суд розцінює як заперечення на вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі і з підстав не співмірності їх розміру вимогам ст. 137 ЦПК.

Як вбачається із Акту приймання передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг послуги, які надавалися адвокатом складаються з складання з підготовки з позовної заяви та складання адвокатського запиту про витребовування доказів.

При цьому в даному акті зазначено 14 осіб, щодо яких вчинялось такі дії, тобто адвокатом одночасно вчинялись тотожні дії щодо значного кола осіб боржників з аналогічних правовідносин в категорії справ, які не є складними, ціна позову складає лише 4000 грн., що більш, ніж вдвічі менше витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» задовольнити частково.

Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2022 року в частині залишення без розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2023 року.

Судді А.М. Костенко

О.І. Талалай

Т.В. Спірідонова