Єдиний унікальний номер 725/5344/22
Номер провадження 2-і/725/1/23
20.02.2023 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючої судді Піхало Н. В.
за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці заяву представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ПрАТ «Української пожежно-страхової компанії» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
У провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці перебувала вищевказана цивільна справа.
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 січня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто на користь ОСОБА_2 з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 47 212 гривень 61 копійки, з АТ «Чернівціобленерго» майнову шкоду у розмірі 67 487 гривень 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень, а також судовий збір у розмірі 1 699 гривень 30 копійок у рівних частках з кожного. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

01 лютого 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання розподілу судових витрат з оплати професійної правничої допомоги позивача в розмірі 11 015 гривень 20 копійок. На підтвердження понесених витрат надав відповідні докази.

Також, 06 лютого 2023 року від представника відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» через канцелярію суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути із позивачки понесені судові витрати з оплати професійної правничої допомоги відповідача в розмірі 6000 гривень 00 копійок.

В подальшому, 17.02.2023 року від представника відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надійшли письмові пояснення, в яких вона просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, вважає, що заявлений розмір витрат підлягає зменшенню у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, а також у зв`язку з тим, що він є неспівмірним, необґрунтованим та непропорційним до предмета спору та складності справи, а також виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних орбіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Представник АТ «Чернівціобленерго» подав через канцелярію письмове клопотання, в яких зазначив, що понесені позивачем витрати є наслідком бездіяльності ПрАТ «УПСК», оскільки саме страхова компанія не виконала належним чином свої зобов`язання перед ОСОБА_2 , і вважає, що саме бездіяльність ПрАТ «УПСК» послугувала підставою для звернення до суду, адже неодноразово подані заяви позивача були проігноровані страховою компанією, а тому просила відмовити в задоволенні клопотання в частині стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу із АТ «Чернівціобленерго».

У судове засідання сторони не з`явилися, у зв`язку із чим на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для ухвалення в справі додаткового рішення суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Положеннями ЦПК України визначено види судових витрат.

Зокрема, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Таким чином, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як убачається з матеріалів справи, представником позивача ОСОБА_2 був адвокат Байцар І.Б., який діяв на підставі договору про представництво інтересів сторони в суді від 25 травня 2022 року та приймав участь в розгляді даної справи.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано акт прийманя-передачі правової допомоги від 30.01.2023 року з детальним описом робіт (наданих послуг) на суму 10000 гривень та 1015 гривень 20 копійок за експертний висновок НДЕКЦ при УМВС від 30.05.2022 року. Усі вищевказані витрати були пов`язані із розглядом саме цієї справи. Крім того, про надання суду відповідних доказів понесених судових витрат, представник позивача заявив під час розгляду справи до виходу в нарадчу кімнату та надав їх суду у встановлений ЦПК України строк - протягом п`яти днів після постановлення судом рішення в справі.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, представником відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» за довіреністю №3950 від 20.12.2021 року була ОСОБА_3 .

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача було подано звіти про надані послуги з детальним описом робіт (наданих послуг), з яких вбачається, що представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» поніс витрати у зв`язку із розглядом справи в розмірі 6000 грн. 00 коп. Усі вищевказані витрати були пов`язані із розглядом саме цієї справи. Крім того, про надання суду відповідних доказів понесених судових витрат, представником відповідача було заявлено під час розгляду справи та надала їх суду у встановлений ЦПК України строк.

Оскільки представниками сторін надано всі необхідні докази на підтвердження понесених сторонами витрат на правничу допомогу, а також враховуючи те, що представники сторін у встановлений ст.141 ЦПК України строк після ухвалення рішення суду подали відповідне клопотання про ухвалення додаткового рішення, наявні підстави для стягнення витрат на правову допомогу.

Разом з тим, визначаючи розмір витрат, які понесені сторонами на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч.1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 4 ч.11 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути, крім іншого: ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Також, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Так, у цій справі причиною звернення позивача до суду з позовом стало завдання йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, яку просив стягнути з винуватця ДТП та страхової компанії згідно договору про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів.

Зокрема, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 січня 2023 року стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 47 212 гривень 61 копійки, з АТ «Чернівціобленерго» майнову шкоду у розмірі 67 487 гривень 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень, а також судовий збір у розмірі 1 699 гривень 30 копійок у рівних частках з кожного.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди, що в свою чергу було доведено позивачем.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України ).

За п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову.

Поряд з цим, ч.9 ст.141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. На думку суду, зміст вказаної норми свідчить про те, що останньою встановлено також дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок, здійснити розподіл судових витрат у вищезазначений спосіб. Процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.

Суд має застосовувати приписи частини дев`ятої ст.141 України за наявності одночасно у сукупності таких умов: 1) вирішення судом спору по суті; 2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Як свідчать матеріали справи позовною вимогою була саме вимога про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складові якої, зокрема неправильні дії відповідачів, в повній мірі були доведені позивачем.

Крім того, до загальних засад цивільного законодавства належить справедливість, добросовісність та розумність, які і встановлюють певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів і регулюють конкретні ситуації таким чином, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушенного цивільного права або інтересу.

Таким чином, суд вважає, що стягнення з позивача, якому було завдано шкоди, на користь відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» витрат на правничу допомогу буде нелогічним, оскільки останніми не було в повному обсязі та згідно умов договору врегульовано вказаний спір у досудовому порядку, що, в свою чергу, спонукало позивача звернутися до суду з позовом, а тому підстави для стягнення витрат на правову допомогу з позивача відсутні.

При цьому, суд не вбачає підстав для дослідження сум витрат, їх співмірності з обсягом наданих послуг адвоката, оскільки сторонами такі належними та допустимими доказами не спростовувалися. Крім того, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

За наведеного, суд вважає, що наявні всі об`єктивні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про стягнення на його користь з відповідачів Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», та Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» витрат, понесених на правову допомогу у розмірі 11 015 гривень 20 коп. в рівних частках з кожного, так як ці витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката та експертного висновку, а отже є такими, що понесені особою у зв`язку з реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді цієї справи, а у задоволенні клопотання відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» слід відмовити із наведених вище мотивів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (, адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська,буд.40) та Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» (, адреса: 58000, м. Чернівці, вул. Прутська, буд. 23 А) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 11 015 грн. 20 коп. в рівних частках з кожного.

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесених витрат на правничу допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало