Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2347/22
Провадження № 2/332/142/23
Рішення

Іменем України

13 лютого 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

секретаря судового засідання: Мусаєва Р.Д.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

Встановив:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої водиу розмірі 30 453,52 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 . Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої водиза даною адресою, а відповідачі отримують надані послуги. Внаслідок того, що відповідачі не виконують свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, утворилась заборгованість за період з 01.10.2016 по 01.11.2021 у розмірі 30 453,52 грн, що просять стягнути з відповідачів, а також судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву, просила її задовольнити у повному обсязі, враховуючи письмові пояснення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Нємна Т.І., заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явилась, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за її відсутності.

Суд, з`ясувавши позицію сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за таких підстав.

Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладеного 10.03.2010 між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачем ОСОБА_3 позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7 9-зворотний бік).

Відповідачі їх отримували на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 .

Квартира відповідачів підключена до мережі централізованого опалення.

Факт надання послуги з централізованого опалення в даному випадку є безспірним та беззаперечним.

За вказаний період заперечень з боку споживачів на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води на адресу Концерну не надходило.

Згідно відповідей Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13-14).

Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язанням з договору найму житлового приміщення.

Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Відповідачі користуються комунальними послугами, однак оплату не вносять. В результаті невиконання обов`язків у відповідачів утворилась заборгованість за період з 01.10.2016 по 01.11.2021 у розмірі 30 453,52 грн. Факт не внесення відповідачами оплати за комунальні послуги підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який складений відповідно до вищезазначених Правил та Методики проведення нарахувань за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 4).

В матеріалах справи містяться письмові пояснення, подані 18.01.2023 представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Нємною Т.І., в порядку ст. 43 ЦПК України, в яких вона зазначає, що позивачем при зверненні до суду пропущені строки позовної давності за період з 01.10.2016 по 01.11.2019, адже позов поданий у жовтні 2022 року. Відтак, в цій частині вимог потрібно відмовити. Разом з цим зауважує, що з листопада 2019 року по листопад 2021 року нарахування за надані послуги сплачувались у повному обсязі із зазначенням призначення платежу, а тому в цій частині позовних вимог також потрібно відмовити у зв`язку з тим, що заборгованість за вказаний період сплачена у повному обсязі.

13.02.2023 до суду надійшли письмові пояснення представника Концерну «МТМ», в яких зазначено наступне. Строки позовної давності позивачем при зверненні до суду не пропущені з огляду на Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)». Крім того, з роздруківки з особового рахунку, долученого позивачем до позову, вбачається, що відповідачі здійснювали періодичні платежі, в тому числі, і у більшому розмірі, ніж були нараховані. Відповідачами не надавались копії квитанцій з відображеними даними про призначення платежу.

Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено представником відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Строк внесення щомісячних платежів визначений п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, не пізніше 20 числа наступного місяця. Отже, оскільки вказаними Правилами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок оплати послуг щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов`язань.

З розрахунку, долученого Концерном «МТМ» до позовної заяви, встановлено, що за період заборгованості з 01.10.2016 по 01.11.2021 відповідачами були здійснені наступні оплати в рахунок заборгованості:

-у листопаді 2016 року в розмірі 50,00 грн при нарахуванні 1 288,77 грн;

-у грудні 2016 року в розмірі 327,70 грн при нарахуванні 2 298,05 грн;

-у січні 2017 року в розмірі 100,00 грн при нарахуванні 3 176,49 грн;

-у березні 2017 року в розмірі 85,47 грн. при нарахуванні 100,31 грн;

-у червні 2017 року в розмірі 2,01 грн при нарахуванні 0,00 грн;

-у вересні 2017 року в розмірі 50,00 грн при нарахуванні 0,00 грн;

-у серпні 2018 року в розмірі 14,58 грн при нарахуванні 0,00 грн;

-у грудні 2019 року в розмірі 568,88 грн при нарахуванні 2 516,49 грн;

-у січні 2020 року в розмірі 2 516,49 грн при нарахуванні 1 437,02 грн;

-у лютому 2020 року в розмірі 1 437,02 при нарахуванні 2 728,32 грн;

-у березні 2020 року в розмірі 2 728,32 грн при нарахуванні 1 010,64 грн;

-у квітні 2020 року в розмірі 1 010,64 грн при нарахуванні 466,73 грн;

-у травні 2020 року в розмірі 466,73 грн при нарахуванні 0,00 грн;

-у грудні 2020 року в розмірі 1 486,42 грн при нарахуванні 2 385,22 грн;

-у січні 2021 року в розмірі 2 385,22 грн при нарахуванні 2 493,44 грн;

-у лютому 2021 року в розмірі 2 493,44 грн при нарахуванні 2 387,48 грн;

-у березні 2021 року у розмірі 2 387,48 грн при нарахуванні 1 774,88 грн;

-у квітні 2021 року в розмірі 1 774,88 грн при нарахуванні 812,79 грн;

-у травні 2021 року в розмірі 812,79 грн при нарахуванні 0,00 грн (а.с. 6).

У відповідності до приписів ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Верховний Суд в постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 760/16111/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 301/1310/16-ц, від 14.04.2021 у справі № 759/16720/16-ц.

Здійснення відповідачами платежів в більшому розмірі, аніж було нараховано відповідно, свідчить про визнання відповідачами боргу за попередній період.

Так, з матеріалів справи вбачається, що платежі, що перевищували нараховану суму за місяць, були здійснені:

-у червні 2017 року в розмірі 2,01 грн при нарахуванні 0,00 грн;

-у вересні 2017 року в розмірі 50,00 грн при нарахуванні 0,00 грн;

-у серпні 2018 року в розмірі 14,58 грн при нарахуванні 0,00 грн;

-у січні 2020 року в розмірі 2 516,49 грн при нарахуванні 1 437,02 грн;

-у березні 2020 року в розмірі 2 728,32 грн при нарахуванні 1 010,64 грн;

-у квітні 2020 року в розмірі 1 010,64 грн при нарахуванні 466,73 грн;

-у травні 2020 року в розмірі 466,73 грн при нарахуванні 0,00 грн;

-у лютому 2021 року в розмірі 2 493,44 грн при нарахуванні 2 387,48 грн;

-у березні 2021 року у розмірі 2 387,48 грн при нарахуванні 1 774,88 грн;

-у квітні 2021 року в розмірі 1 774,88 грн при нарахуванні 812,79 грн;

-у травні 2021 року в розмірі 812,79 грн при нарахуванні 0,00 грн.

Відтак, відповідачами неодноразово переривались строки позовної давності.

Останній такий платіж, що перевищував нараховану суму за місяць, був здійснений у травні 2021 року 812,79 грн при нарахуванні 0,00 грн (а.с. 6-зворотний бік). Відтак, відповідачем перервано строки позовної давності. А тому кінцевий строк звернення до суду травень 2024 року.

Разом з наведеним вище, з урахуванням п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, що діє і на день винесення судом рішення, адже дію карантину продовжено до 30.04.2023. Відтак, позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину.

З урахуванням усіх вищенаведених норм чинного законодавства, беручи до уваги, що строки позовної давності продовжено, вимоги представника відповідача про застосування строків позовної давності слід залишити без задоволення.

Крім того, під час судового розгляду, судом були досліджені дублікати квитанцій оплати за надані послуги із зазначенням призначення платежу, долучені адвокатом Нємною Т.І.

Згідно наданих дублікатів квитанцій, відповідачами здійснювались наступні оплати в рахунок заборгованості:

-10.12.2019 за листопад 2019 року в розмірі 568,88 грн (а.с. 55-зворотний бік);

-19.01.2020 за грудень 2019 року в розмірі 2 516,49 грн (а.с. 55);

-17.02.2020 за січень 2020 року в розмірі 1 437,02 грн (а.с. 52-зворотний бік);

-14.03.2020 за лютий 2020 року в розмірі 2 728,32 грн (а.с. 54-зворотний бік);

-09.04.2020 за березень 2020 року в розмірі 1 010,64 грн (а.с. 54);

-10.05.2020 за квітень 2020 року в розмірі 466,73 грн (а.с. 52);

-25.12.2020 за листопад 2020 року в розмірі 1 486,42 грн (а.с. 53);

-22.01.2021 за грудень 2020 року в розмірі 2 385,22 грн (а.с. 53-зворотний бік);

-08.02.2021 за січень 2021 року в розмірі 2 493,44 грн (а.с. 51);

-23.03.2021 за лютий 2010 року в розмірі 2 387,48 грн (а.с. 51-зворотний бік);

-13.04.2021 за березень 2021 року в розмірі 1 774,88 грн (а.с. 56-зворотний бік);

-23.12.2021 за листопад 2021 року в розмірі 1 459,45 грн (а.с. 56);.

Ці оплати є оплатами чергового платежу та вони свідчить про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Також, спираючись на п. 3.7 глави 3 Постанови Національного банку України № 22 від 21.01.2004 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», що була чинна на момент здійснення платежів, реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

Суд не приймає до уваги, як доказ в обґрунтування позиції відповідача ОСОБА_3 , дублікат квитанції від 23.03.2021 з призначенням платежу за «лютий 2010 року» такою, що була здійснена за лютий 2021 року.

Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , наданого позивачем (а.с. 5-6), зазначені в дублікатах квитанцій суми оплат вже враховані позивачем при розрахунку заборгованості, що існує у відповідачів перед позивачем. Тобто, сума заборгованості в розмірі 30 453,52 грн, що позивач просить стягнути з відповідачів, вирахувана з урахуванням оплат, здійснених відповідачами за період з листопада 2019 року по листопад 2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, вважає, що відповідачі, як споживачі комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому позов Концерну «МТМ» підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 64, 67, 68 ЖК УРСР, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України,суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, рахунок № НОМЕР_4 в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої водиза період з 01.10.2016 по 01.11.2021 у розмірі 30 453,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, рахунок № НОМЕР_5 ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, , Свідоцтво платника ПДВ: № 11030127, ІПН: 49) судовий збір у розмірі по 1 240,50 грн з кожної.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складений 17.02.2023.

Суддя О.С. Яцун