Справа № 675/1669/22
Провадження № 2/675/156/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2023 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Пашкевича Р. В.,

за участі: секретарів судового засідання Гедзенюк В. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Іванова А. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Ізяслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного судового експерта Мельник Марії Василівни про визнання недійсною та скасування судової експертизи приватного судового експерта, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного судового експерта Мельник М. В. про визнання недійсною та скасування судової експертизи приватного судового експерта, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що в 2016 році він звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. З метою можливих варіантів виділу ОСОБА_1 було заявлено клопотання про проведення експертизи, виконання якої доручено приватному судовому експерту Мельник М. В. Приватним судовим експертом Мельник М. В. було проведено експертне дослідження, за результатами проведення якої складено висновок № 05/17 від 02.02.2017 року щодо обставин вищезазначеної справи. Проте позивач вважає, що висновки викладені у вказаному висновку експерта щодо неможливості розподілу житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями в натурі без порушення встановлених норм ДБН, є неправдивими та не відповідають дійсності. Також вважає, що вказаним експертом значно завищена вартість майна, яке досліджувалось.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 додає інший висновок судового експерта Марченкова Г. Г. № 40/20 від 20.10.2020 року, в якому зазначено, що поділ спірного житлового будинку та господарських будівель можливий лише у частках наближених до ідеальних. Також, в оспорюваній експертизі вартість майна є завищеною та різниться з довідкою КП «Шепетівське БТІ» від 03.09.2012 № 471.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив визнати недійсною та скасувати судову експертизу приватного судового експерта Мельник М. В. № 05/17 від 02.02.2017 року, відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 150 000 грн та матеріальну шкоду в сумі 12 243 грн, а також притягнути експерта до кримінальної відповідальності за ст. 384 КК України.

Ухвалою судді від 27.10.2022 року позовну заяву залишено без руху та дано строк для усунення недоліків, які у встановлені терміни позивачем усунуто.

Ухвалою судді від 25.11.2022 року відмовлено у відкриті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного судового експерта Мельник М. В. про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 384 КК України. В частині інших вимог відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив.

В подальшому, після надання можливості сторонам по справі надати суду заяви по суті справи, ухвалою суду від 17.01.2023 року закрито підготовче провадження за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за їх безпідставністю. Також, просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності щодо звернення ОСОБА_1 з вказаним позовом.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 ч. 1 ЦПК України передбачено,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2017 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності (справа №688/4042/16-ц). Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили 28.02.2017 року. В обґрунтування даного рішення, судом взято до уваги висновок приватного судового експерта Мельник М. В. № 05/17 від 02.02.2017 року, в якому зазначено, що визначити можливі варіанти розподілу житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами в натурі неможливо.

В подальшому, ОСОБА_1 не погоджуючись з вищевказаним висновком експерта, звернувся до судового експерта Марченкова Г. Г. з проханням про проведення експертизи. У висновку судового експерта Марченкова Г. Г. № 40/20 від 20.10.2020 року зазначено, що поділ спірного житлового будинку та господарських будівель можливий лише у частках наближених до ідеальних.

З врахуванням вказаного висновку експерта Марченкова Г. Г., позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення суду від 15.02.2017 року за нововиявленими обставинами. Проте, ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 03.07.2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 27.07.2017 року, та постановою Верховного Суду від 16.05.2019 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2017 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Надалі, ОСОБА_1 у зв`язку з вищевказаними обставинами повторно звернувся до суду з позовом про поділ в натурі частки у спільній частковій власності.

За результатами розгляду вказаного позову, Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 23.12.2020 року винесено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 (справа № 688/2292/20).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01.03.2021 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.12.2020 року змінено, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови. Так, зокрема, судом апеляційної інстанції надано оцінку висновку судового експерта Марченкова Г. Г. № 40/20 від 20.10.2020 року. Зазначено, що запропонований експертом варіант поділу будинку, виходячи з конструктивних особливостей і планування, визначений з відхиленням від норм ДБН. Матеріали справи не містять доказів того, що перепланування у житловому будинку не призведуть до погіршення його технічного стану. Ураховуючи наведене, судом апеляційної інстанції зазначено, що зібрані докази підтверджують відсутність технічної можливості поділу спірного будинковолодіння відповідно до розміру часток співвласників і фактичну зміну їх часток.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки визначає Закон України «Про судову експертизу».

Відповідно до положень Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються процесуальним порядком призначення судового експерта, кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, можливістю призначення додаткової та повторної судової експертизи.

Висновок експерта є згідно до положень ст. 110 ЦПК України доказом, який не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України.

Незгода сторони з висновком експертизи, неповні відповіді є підставою для пропозиції експертам дати усні пояснення до свого висновку, або для призначення додаткової експертизи чи повторної у межах справи, по якій призначалася судова експертиза, відповідно до вимог ЦПК України.

Положеннями Закону України «Про судову експертизу» не передбачено можливості оскарження висновків експертизи в порядку цивільного судочинства у разі незгоди позивача, або відповідача по цивільній справі, у якій призначалася експертиза, з висновками експертів, шляхом подання окремого позову про визнання висновків експертиз недійсними.

Отже, висновок експерта є результатом проведення експертизи, викладений у вигляді докладного опису проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Законодавство України не надає висновку судового експерта статусу документа, який мав би обов`язковий характер чи породжував права і обов`язки у певного суб`єкта чи кола суб`єктів, а отже, такий висновок не може вважатися актом державного чи іншого органу і оспорюватися в судовому порядку. А відтак, висновок експерта, в розумінні ст. 202 ЦК України, не є правочином, а тому не може бути визнаний судом недійсним.

Незгода позивача з оцінкою доказів, в тому числі і висновками судових експертиз, може бути підставою для оскарження судового рішення в апеляційному та касаційному порядку, визначеному нормами ЦПК України, а не шляхом пред`явлення позову до осіб, які проводили експертне дослідження, про визнання висновків експертиз недійсними.

В даному випадку, ОСОБА_1 рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2017 року (справа № 688/4042/16-ц), в обґрунтування якого взято висновок приватного судового експерта Мельник М. В. № 05/17 від 02.02.2017 року, в апеляційному порядку не оскаржувався.

З огляду на викладене, судова експертиза не може бути предметом оскарження стороною у справі, оскільки висновок експерта є актом спеціаліста з області спеціальних знань; висновок експерта може бути визнаний судом як доказ нарівні з іншими доказами по справі, не має заздалегідь визначального значення, а спір про визнання його недійсним не відповідає встановленим законом способам захисту прав.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що всі наведені позивачем доводи та мотиви не дають підстав вважати незаконним оскаржуваний висновок приватного судового експерта Мельник М. В. № 05/17 від 02.02.2017 року, що є підставою для відмови в задоволенні поданого позову.

У зв`язку з цим не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення моральної та матеріальної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними від позовних вимог про скасування висновку приватного судового експерта Мельник М. В. № 05/17 від 02.02.2017 року, у задоволенні яких відмовлено.

Разом з тим, посилання представника відповідача про необхідність відмови позивачу в позові у зв`язку з пропуском ним строку звернення до суду, суд до уваги не приймає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Слід відмітити, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц; від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц; від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц; від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц; від 5 грудня 2018 року у справах №522/2202/15-ц; № 522/2201/15-ц та № 522/2110/15-ц; від 7 серпня 2019 року у справі №2004/1979/12; від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18; від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц.

Враховуючи наведену позицію, з огляду на те, що судом не встановлено порушення права чи інтересу позивача відповідачем, суд відмовляє в задоволенні позову через його необгрунтованість.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до приватного судового експерта Мельник Марії Василівни про визнання недійсною та скасування судової експертизи приватного судового експерта, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 17 лютого 2023 року.

Суддя Р. В. Пашкевич