Справа № 367/189/22
Провадження №2/367/2331/2023
09 січня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Линника В.Я.,
з участю секретаря Балинської О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав,-
Представник позивача адвокат Шевченко Юлія Григорівна звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.01.2016 р. між позивачем та відповідачем укладено цивільно-правовий договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Ничипоренком О.В. за реєстровим № 37. Відповідно до п. 1.2 договору відповідач зобов`язується передати у власність позивача нерухоме майно, а саме - квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , а позивач зобов`язується прийняти у власність квартиру та оплатити вартість квартири. Згідно з п. 2.3 договору технічна здача об`єкта будівництва в експлуатацію - IІ квартал 2018 року, орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2018 року, проте у власність позивача відповідачем квартиру не передано, жодних дій спрямованих на укладення акту приймання-передачі квартири ОСОБА_2 не вжито.
Замовник будівництва ОСОБА_2 не звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю з приводу введення об`єкта будівництва до експлуатації. Будинок до цього часу не збудований, будь-які будівельні роботи не ведуться, що свідчить про відсутність зі сторони відповідача будь-яких дій, спрямованих на належне виконання ним умов договору.
Таким чином, у зв`язку з укладенням зазначеного вище договору у відповідача виникло майнове право на отримання коштів від позивача, а у позивача виникло майнове право на квартиру, яке в подальшому призведе до оформлення права власності на вже збудований об`єкт нерухомості, які зараз фізично відсутні з огляду на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором.
Вказує, що визнання за позивачем майнового права на квартиру дасть йому можливість чітко їх ідентифікувати, адже невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором по будівництву багатоквартирного будинку та передачі квартири у власність позивача може тривати невизначений час, тому він має зменшити ризик того, що квартира може перейти у власність іншій особі у разі закінчення будівництва багатоквартирного житлового будинку, в який він інвестував свої кошти.
В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду від його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовими засобами зав`язку та публікацією оголошення на сайті Судова влада України, про що свідчить конверт, який повернувся без вручення отримувачу та роздруківкою самого оголошення, причини неявки суду не повідомив, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 21.01.2016 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено цивільно-правовий договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Ничипоренком О.В. за реєстровим № 37 (а.с. 11-14), відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 2.1 якого відповідач зобов`язується передати у власність позивача нерухоме майно, а саме - квартиру за будівельним номером - АДРЕСА_5 , 2-С, АДРЕСА_3 , а позивач зобов`язується прийняти у власність квартиру та оплатити гарантійний внесок у розмірі, що не перевищує загальної вартості вказаної квартири, визначеної у п. 3.1 договору.
Згідно п. 3.1 договору загальна сума (вартість) квартири на день укладення договору складає 290250,00 грн. Сума гарантійного внеску (вартість квартири) внесена стороною-2 до моменту підписання договору. Сума гарантійного внеску (вартість квартири) до моменту підписання сторонами акту приймання-передачі квартири оплачена ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджується п.п. 3.3.1, 3.3.2 цього договору (а.с. 12).
Таким чином, позивачем в повному обсязі виконано своє зобов`язання стосовно оплати гарантійного внеску.
Пунктом 2.3 договору встановлено, що технічна здача об`єкта будівництва в експлуатацію ІІ квартал 2018 року. Орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію ІV квартал 2018 року. Сторона-1 має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього договору.
З копії листа Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю Ірпінської міської ради від 01.12.2021 № 0112/1 вбачається, що інформація з приводу введення в експлуатацію багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_6 відсутня (а.с. 20).
Тобто, замовник будівництва - ОСОБА_2 - не звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю з приводу введення об`єкта будівництва, а саме - багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 до експлуатації.
Відтак, вбачається, що позивачем виконано свої зобов`язання за вказаними вище договорами, проте у власність йому відповідачем приміщення не передано.
Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене рухоме майно житлові будинки, будівлі, споруди, виникає з моменту закінчення будівництва (створення майна).
Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію.
Таким чином, виходячи з положень цієї статті, інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію.
У безліч випадків житловий будинок може простояти роками недобудованим. Тому позивачу необхідно зменшити всі можливі ризики того, що його квартира може дістатися комусь ще. Належним способом захисту буде визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва (об`єкт інвестування).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність на Україні» вказує, що майнові права - це будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі й ті, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження та користування), а також інші специфічні права та право вимоги.
У своїй постанові від 30.01.2013р. № 6-168цс12 Верховний Суд визначає майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому.
Тому визнання прав на об`єкт дасть у майбутньому можливість якось ідентифікувати свою квартиру серед інших, якщо на неї буде претендувати інша особа.
Відповідно до п. 5 ст. 7 та ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій. Об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права. Статтею 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що об`єкт інвестування - це квартира або приміщення соціально-побутового призначення в об`єкті будівництва, яке після закінчення будівництва стає окремим майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загальноприйнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України, на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно із ч. 1 ст. 1, ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (далі Закон) інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності). Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 16.03.2016 р. № 6-290цс16, майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.
З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання за договором, повністю оплативши вартість об`єктів, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів необхідних для набуття майнових прав на визначену договором квартиру.
Невиконання відповідачем зобов`язань за договором призвело до порушення прав позивача, а саме: через порушення відповідачем строку прийняття об`єкта фінансування (будівництва) в експлуатацію та порушення строку його передачі позивачу, у останнього відсутня можливість зареєструвати право власності на квартиру у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 41 Конституції України кожен громадянин має право на житло, держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у масність або взяти в оренду, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також право власності є непорушним.
Одним зі способів захисту порушених прав у ст. 16 ЦК України передбачено визнання права.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимога позивача про визнання за ним майнових прав на квартиру підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Згідно з п.п. 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, при зверненні до суду, позивач надав договір про надання правової (правничої) допомоги від 17.11.2021 р. № 79/21, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «КРІДЕНС ПАРТНЕРС», додаткову угоду № 1 до нього, платіжне доручення № 25503197SB (а.с. 24-30).
Оцінюючи обґрунтованість вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що обсяг наданих послуг адвокатом в суді не відповідає критерію реальності, їх вартість є завищеною, а тому суд, з урахуванням складання позовної заяви та клопотань, вчинення інших дій, частково стягує yа користь позивача витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, у розмірі 5000,00 грн.
В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений на підставі платіжного доручення №72 від 05.01.2022 р. (а.с. 21) судовий збір у розмірі 992,40 грн, а разом судові витрати становлять 5992,40 грн.
На підставі ст. ст. 7, 8, 12, 137, 141, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
Здійснити розгляд справи заочно, за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.
Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , майнові права на об`єкт будівництва квартиру АДРЕСА_8 .
Стягнути із ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати у розмірі 5992,40 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 40 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду до Київського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В.Я. Линник