Справа № 738/87/23
№ провадження 2/738/43/2023
У Х В А Л А
17 лютого 2023 року місто Мена
Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді: Савченка О.А.
секретаря судового засідання: Лях Н.М.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Мена цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1
представник позивача: ОСОБА_2
відповідача Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Львівська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи»,
вимоги позивача: про усунення перешкод в розпорядженні власністю та припинення обтяження;
учасники справи не з`явилися,
ОСОБА_2 (далі представник позивача) звернула ся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод в розпорядженні власністю та припинення обтяження.
В підготовче судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце підготовчого судового засідання були повідомлені належним чином.
Позивач та його представник надали заяву про проведення розгляду справи без їх участі.
Суд вважає за можливе проводити підготовче судове засідання без участі сторін, що відповідає вимогам статті 223 Цивільного процесуального кодексу України.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Для виконання завдань підготовчого провадження Судом проведено підготовчі дії передбачені статтями 196-197 ЦПК.
Так, в ході проведення підготовчих дій, Судом встановлено, що 17 лютого 2023 року на адресу Суду надійшла заява від представника Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» про непідсудність справи Менському районному суду Чернігвської області та передачу справи до іншого суду.
В ході розгляду вказаної заяви було встановлено наступне.
Позивач, в своїх позовних вимогах, просить усунути перешкоду в розпорядженні власністю шляхом припинення приватного обтяження рухомого майна, що зареєстровано 21.03.2013 реєстратором Львівської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, а пізніше змінено 03.01.2018 реєстратором Львівської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи», об`єктом якого є автомобіль марки КІА, моделі Sportage 2.0 2WD 5 dr 6A/T, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .
Пред`являючи даний позов до Менського районного суду Чернігівської області позивач посилається на ч. 2 ст. 30 ЦПК України, якою встановлено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Разом з тим, відповідно до статей 3-5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.
Обтяження поділяються на публічні та приватні.
Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.
Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними.
Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем.
Предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення.
Статтею 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що до забезпечувальних обтяжень належать: застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору; право застави рухомого майна згідно з статтею 694 Цивільного кодексу України; право притримання рухомого майна згідно з параграфом 7 глави 49 Цивільного кодексу України; право довірчої власності на рухоме майно; інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються як забезпечувальні.
Положеннями статей 37-38 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що до публічних обтяжень належать: податкова застава; накладення арешту на рухоме майно на підставі рішення суду для забезпечення цивільного позову або при порушенні провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця; звернення стягнення на рухоме майно відповідно до рішення суду, винесеного за позовом, який стосується виконання незабезпечених зобов`язань боржника; накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів (осіб) у випадках, встановлених законом; інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються публічними.
При публічному обтяженні обтяжувачем є уповноважений орган (особа). Права і обов`язки суб`єктів публічного обтяження встановлюються законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Частиною 2 ст.30 ЦПК України передбачено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову норм інших видів територіальної підсудності.
Згідно роз`яснень, що викладені в п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред`являються до юридичної особи - за її місцезнаходженням, яке визначається за положеннями статті 93 ЦК України.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
Як вбачається з позовної заяви предметом позову є зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна, яке в свою чергу є приватним обтяженням.
Отже, дане обтяження, яке просить зняти позивач в позовній заяві, є приватним забезпечувальним обтяженням, яке встановлено для забезпечення виконання зобов`язання боржника перед обтяжувачем на підставі договору застави товарів в обороті.
В той же час правила ч. 2 ст.30 ЦПК України щодо виключної підсудності стосуються виключно позовів про зняття арешту з майна.
Арешт майна за нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є публічним обтяженням рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.
З врахуванням викладеного та системного аналізу вищевказаних норм матеріального та процесуального права слід дійти висновку, що правила виключної підсудності, передбачені ч. 2 ст. 30 ЦПК України, стосується лише виключно позовів про скасування публічного обтяження рухомого майна у вигляді арешту та не можуть бути застосовані при вирішенні спору про скасування чи зняття приватного забезпечувального обтяження, яке встановлено для забезпечення виконання зобов`язання боржника перед обтяжувачем на підставі договору застави.
В даному випадку, вказавши в нормах ЦПК України, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна, законодавець чітко визначив, що застосування виключної підсудності може мати місце лише до публічного обтяження майна у вигляді арешту, а не до будь-якого обтяження, в тому числі приватного забезпечувального чи приватного договірного обтяження рухомого майна. В іншому випадку в даній нормі закону мало б зазначатись, що правила виключної підсудності стосується будь-якого виду обтяжень.
Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод в розпорядженні власністю та припинення обтяження, підсудна Галицькому районному суду міста Львова.
Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, в тому числі, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
За таких обставин, Суд вважає необхідним передати дану цивільну справу на розгляд за підсудністю до Галицького районного суду міста Львова.
На підставі викладеного та керуючись статтями 27, 30, 31, 260, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -
п о с т а н о в и в:
Цивільну справу № 738/87/23 за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод в розпорядженні власністю та припинення обтяження, передати за підсудністю до Галицького районного суду міста Львова.
Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Менського районного суду

Чернігівської області О.А. Савченко