Провадження №: 2/755/6479/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, заяву про витребування доказів, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, який подано в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських справи та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

01 грудня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної місті Києві державної адміністрації, який подано в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських справи та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. 189 Цивільного процесуального кодексу України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

03 лютого 2023 року представник позивача ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні подала клопотання про витребування з Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області інформації щодо фактичного перебування/проживання на території України громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_3 , відповідача у справі, оскільки на час розгляду справи самостійно отримати запитувану інформацію представник позивача не мала можливості.

Учасники цивільного процесу в підготовче судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. (ч. 2 ст.247 ЦПК України)

Оцінивши наведені представником позивача підстави для витребування доказів, з урахуванням підстав та предмету позову та суб`єктивного складу сторін цивільного процесу, суд приходить до наступних висновків.

Забезпечення доказів - це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як докази при розгляді та вирішенні цивільних справ у суці. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів - це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)

За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У заяві про витребування доказів має бути зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України)

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ( ч.ч. 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України)

Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про витребування доказів підлягає задоволенню, оскільки за наведених у заяві підстав для витребування доказів запитувана інформація стосується предмету доказування в частині вимог, які пред`явлено до відповідача - громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_3 , який є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнав своє батьківство шляхом подання спільної заяви разом з матір`ю дитини до органів реєстрації актів цивільного стану.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 81, 84, 200, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_5 про витребування доказів, - задовольнити.

Витребувати від Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області документально підтверджену інформацію (за період з січня 2015 року по теперішній час) щодо легалізації на території України (посвідка на постійне/тимчасове проживання, посвідчення особи на повернення, рішення про примусове видворення, інші підстави) іноземця -

громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_1 , паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця, - паспорт для виїзду за кордон громадянина Ісламської Республіки Іран № НОМЕР_1 виданий 20 травня 2018 року.

Відповідь на запитувану інформацію прошу направити на адресу Дніпровського районного суду міста Києва (м.Київ, вулиця Кошиця, 5) в найкоротший термін після проведеної перевірки даних відносно іноземного громадянина, який виступає в процесуальному статусі - відповідача у справі.

Попереджаю, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. (ч.8 та ч.9 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України)

Ухвала оскарження окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я