Справа № 177/1339/21
Провадження № 2/177/22/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2023 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Баля А. І.,

представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення боргу зі спадкоємця, звернення стягнення на майно, визнання права власності на майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зменшення розміру неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

20.09.2021 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, уточнивши який просила суд стягнути зі спадкоємця ОСОБА_3 , на її користь, як кредитора спадкодавця ОСОБА_8 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по аліментам у розмірі 52594,85 грн, накласти стягнення на користь позивача на 1/5 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є спадковим майном боржника ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передано спадкоємцю ОСОБА_3 , в рахунок погашення заборгованості спадкодавця ОСОБА_8 по виконавчим листам, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на вказану 1/5 частину житлового будинку (а.с. 73-79 т.1).

В обґрунтування позову зазначила про те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 і в період шлюбу у них народилися діти, треті особи по справі, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З листопада 2010 року ОСОБА_8 припинив надання матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей, тому позивачка зверталася до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дітей. Так, рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2011 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь позивачки аліменти на утримання трьох спільних дітей у розмірі частини від усіх видів його заробітку, а рішеннями суду від 24.12.2012 стягнуто з ОСОБА_8 на користь позивача заборгованість по аліментам у розмірі 6873,90 грн, а також аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_6 , яка продовжувала навчання. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 з ОСОБА_8 на користь позивача стягнуто пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 106526,68 грн. За цими рішенням суду позивачкою отримано виконавчі листи та пред`явлено до примусового виконання.

ОСОБА_8 за життя не здійснював платежі по вказаним виконавчим листам, у зв`язку з чим станом на дату його смерті виникла заборгованість на загальну суму 262974,23 грн., яка складається із заборгованості по аліментним платежам на підставі рішення від 07.12. 2011 року у розмірі 135002,39 грн., заборгованості по несплаті аліментів за рішенням суду від 24.12.2012 року у розмірі 21445,16 грн. та пені за несвоєчасну сплату аліментів за рішенням суду від 13.03.2019 року у розмірі 106526,68 грн.

За життя ОСОБА_8 заповіт не складав, а спадкоємцями першої черги спадкування за законом, є позивач, їх спільні з спадкодавцем діти треті особи по справі та матір спадкодавця ОСОБА_3 , частка кожного зі спадкоємців складає 1/5 частину спадкового майна. Однак, ОСОБА_9 відмовилася від своєї частки у спадщині на користь матері ОСОБА_1 , позивача по справі. Інші спадкоємці, в тому числі ОСОБА_3 , прийняли 1/5 частину спадкового майна, яким є будинок АДРЕСА_1 . Однак, прийнявши в порядку спадкування права спадкодавця, спадкоємці прийняли і його обов`язки, зокрема обов`язок зі сплати заборгованості перед ОСОБА_1 , відповідно до їх частки у спадщині.

Оскільки борг ОСОБА_8 перед ОСОБА_1 складає 262974,23 грн, то 1/5 частина заборгованості складає 52594,85 грн. Позивач заявила вимоги до ОСОБА_3 про сплату частини боргу, що відповідає її частці у спадщині, про що подала відповідну заяву нотаріусу, однак відповідач заборгованість одноразовим платежем сплачувати не бажає, не визнає право позивача на неї. Позивач вказувала, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням відмовитися від частки спадщини на когось з онуків, але вона відмовилася.

Оскільки вартість спадкового майна будинку складає 247000 грн, то вартість 1/5 частини будинку складає 49400 грн, що менше ніж сума 1/5 частки боргових зобов`язань.

У зв`язку із тим, що відповідач не бажає сплачувати 1/5 частину боргових зобов`язань одноразовим платежем позивачу, позивач звернулася до суду з позовом. Вказувала, що обраний нею спосіб захист є ефективним за даних обставин.

В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримували та наполягали на їх задоволенні.

03.12.2021 представником відповідача за первісним позовом подано відзив на первісну позовну заяву, в якій остання не погоджуючись із позовними вимогами позивача ОСОБА_1 зазначила, що позивачка до відповідача з питанням щодо вирішення питання про спадщину після смерті ОСОБА_8 не зверталася, останній раз сторони бачилися та спілкувалися на похоронах ОСОБА_8 . Вказувала, що свідоцтва про право на спадщину жодним спадкоємцем не отримано, оскільки документи на будинок знаходяться у позивача. Вважала позовні вимоги передчасними, у зв`язку з відсутністю порушеного права. Крім цього, зазначала, що спадкове майно будинок є недобудовою, не введений в експлуатацію, відповідно інформація про нього не внесена до реєстру речових прав на нерухоме майно, а отже виділити в натурі майно неможливо, а відсутність такого виділення є підставою для відмови у задоволенні позову. Заперечуючи, що весь тягар по утриманню дітей несла позивач, вказувала, що вона як бабуся кожного дня допомагала продуктами харчування, а спадкодавець перераховував всі наявні в нього кошти на утримання дітей. Вказувала на факти психологічного та економічного насилля позивача щодо спадкодавця та фізичного насилля щодо дітей, перешкоджання ОСОБА_8 у влаштуванні на роботу, не сприянні позивачем цьому. Вказувала, що через хворобу - хронічний алкоголізм, що загострився після служби в АТО з 21.07.2015 по 22.10.2016 ОСОБА_8 не міг відстояти свої права. Крім цього, вказували на відсутність у позивача права на позов, вважаючи що такий позов міг бути поданий нею лише в інтересах ОСОБА_7 , який є неповнолітнім (а.с. 114-120 т.1).

Крім цього, відповідачем ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про зменшення розміру неустойки, яка ухвалою суду від 22.06.2022 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (а.с. 225-226 т.1). В зустрічному позові ОСОБА_3 просила суд зменшити пеню за несвоєчасну сплату аліментів, стягнутих з ОСОБА_8 на утримання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 року у справі №177/2304/18 до суми 4940 грн. (10% вартості частки ОСОБА_3 в успадкованому майні). В обґрунтування позову зазначила про те, що заявлена до стягнення пеня значно перевищує вартість майна успадкованого ОСОБА_3 , яка до того ж є пенсіонером (а.с. 197-199 т.1).

17.01.2022 представником ОСОБА_1 до суду подано відповідь на відзив, в якій представник вказав на необґрунтованість відзиву. Спростовуючи доводи відзиву вказав, що вимога до ОСОБА_3 пред`явлена через нотаріуса, а відповідач не бажає виконувати боргові зобов`язання спадкодавця, в тому числі після звернення позивача до суду, її вимоги не визнає. Представник заперечив факт недобудови будинку та не введення його в експлуатацію, вказав про реєстрацію будинку в БТІ. Заперечила позивач і факт приватизації земельної ділянки під будинком спадкодавцем. Позивач заперечила доводи про вчинення нею насильства над спадкодавцем, та те, що спадкодавець сплачував аліменти, вказала про відсутність доказів цьому. В заперечення доводів про відсутність права на позов вказала, що саме на її користь стягувалися аліменти на утримання дітей, які так і не були сплачені та заборгованість за якими, а також за пенею існує, саме вона є стягувачем згідно виконавчих листів, за якими спадкодавець був боржником, а отже набула прав кредитора (а.с. 150-152 т.1).

Треті особи по справі ОСОБА_6 (а.с. 184, 185 т.1, 172, 184 т.2) та ОСОБА_5 (а.с. 106 т.1, 173, 182 т.2), ОСОБА_7 (а.с. 174, 183 т.2) надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. ОСОБА_6 надала через канцелярію суду письмові пояснення, в яких підтвердила обставини того, що тягар їх утримання лежав на матері, оскільки батько не працював, участі в житті дітей не приймав, зловживав алкоголем. Після смерті батька бабуся звинуватила її, молодшого брата та ОСОБА_1 у смерті ОСОБА_8 , повідомила їх про те, що вони не гідні жити у спадковому будинку та він має дістатися її молодшому сину, а потім навіть пропонувала придбати її частку у спадщині за 10000 доларів США. Заперечила факт надання батьком їй грошей, а також заперечила те, що вони брали його банківську картку. Просила позов ОСОБА_1 задовольнити (а.с. 12-13 т.2).

В судове засідання треті особи не з`явилися, хоча повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 182-184 т.2).

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши ОСОБА_3 , в порядку допиту свідка, за її згодою, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (а.с. 8 т.1) та ОСОБА_8 з 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилося троє дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей та встановлено рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2011 року, яке набрало законної сили 26.12.2011 р (а.с. 9-13 т.1). Вказаним рішенням суду від 07.12.2011 р (справа № 2-1229/2011) стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання трьох дітей у розмірі частини заробітку ОСОБА_8 (а.с. 12-13 т.1). На підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2012 (справа № 420/3186/12) з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , у зв`язку з досягненням нею повноліття та продовженням навчання, в розмірі 400 грн щомісяця. Рішення набрало законної сили (а.с. 15-16 т.1). За кожним із вказаних рішень суду видано виконавчі листи, які пред`явлені до примусового виконання (а.с. 20-21 т.1).

Рішенням Криворізького районного суду від 24.12.2012 у справі № 420/3187/12 стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам станом на 01.04.2012, яка склала 6873,90 грн. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 14 т.1). Крім цього, на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 стягнуто неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 106526,68 грн., з яких заборгованість за виконавчим листом 2-1229/2011 від 08.12.2011 за період з 01.11.2013 по 01.11.2018 в розмірі 94281,52 грн., за виконавчим листом № 420/3186/12 від 25.12.2012 за період з 01.11.2013 по 19.03.2017 в розмірі 12245,16 грн. (а.с. 17-19 т.1). На підставі вказаного рішення суду видавався виконавчий лист, що звертався до примусового виконання (а.с. 29 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 35 т.1).

У зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_8 закінчено виконавче провадження зі стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6 в розмірі 400 грн., за виконавчим листом № 420/3186/12 виданим 25.12.2012, при цьому аліментні платежі за вказаним виконавчим листом боржник не здійснював (а.с. 37 т.1), борг за цим виконавчим листом склав 21445,16 грн (а.с. 26, 37 т.1). За виконавчим листом № 2-1229 від 08.12.2011 щодо стягнення аліментів на дітей в розмірі частини від заробітку боржника, яке також закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_8 , борг станом день смерті боржника склав 135002,39 грн (а.с. 32-33 т.1). Згідно наданих розрахунків заборгованості по аліментам, боржник починаючи з 2013 року по дату його смерті неналежно виконував обов`язок зі сплати аліментів встановлений рішеннями суду, довідка виконавця містить інформацію про часткову сплату аліментів лише в 2014 році в сумі 30,11 грн (а.с. 34 т.1).

Виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 пені зі сплати аліментів у розмірі 106526,68 грн також закінчено, у зв`язку зі смертю боржника, дані про сплату боргу відсутні (а.с. 24 т.1).

Допитана в якості свідка в ході судового засідання за її клопотанням та згодою ОСОБА_3 суду пояснила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 дійсно перебували в шлюбі в якому мали трьох дітей, до дня смерті ОСОБА_8 періодично проживали разом. Однак, вказувала, що ОСОБА_1 застосовувала психологічне та фізичне насилля до її сина, не допомагала йому влаштуватися на роботу та навіть перешкоджала цьому, періодично стягувала з нього аліменти створюючи заборгованості, забирала в нього телефон та отримані ним кошти, але її син до поліції не звертався. Вказувала, що її син про стягнуті аліменти та заборгованість за ними знав, але грошей на їх сплату не мав. Також вказувала, що за цих обставин та враховуючи те, що спірний будинок був придбаний сину саме нею, вона вимоги ОСОБА_3 не визнає, хоча їй відомо про борги спадкодавця, але їх вона не сплатила, щоб ОСОБА_1 нічого не дісталося, вважає, що нічого ОСОБА_1 не винна.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що її син мав заборгованість зі сплати аліментів, оскільки не мав роботи, а також те, що ОСОБА_3 допомагала продуктами харчування позивачу, не спростовують факту наявності заборгованості зі сплати аліментів та пені, яку спадкодавець за життя не оскаржував. Відсутність в нього роботи, не звільняла його від обов`язку сплати аліментів на утримання дітей. Більш того, як слідує з наданих ОСОБА_3 довідок про отримані доходи ОСОБА_8 (а.с. 126, 160, 208 т.1, 115 т.2) та з виписок банку (а.с. 69-70 т.2), при нарахуванні йому доходів аліменти не утримувалися, що свідчить про неповідомлення ОСОБА_8 особі яка нараховувала йому доходи про необхідність такого утримання, не повідомлення державного виконавця про наявність у нього джерела доходів, що призвело до неутримання аліментів та платежів за виконавчим листом про стягнення пені, та до накопичення заборгованості. За життя ОСОБА_8 , будучи повнолітнім, дієздатним чоловіком заборгованість по аліментам та пені за аліментами не заперечив, її наявність та розмір не оскаржував. Доводи ОСОБА_3 про нібито насилля позивача над ОСОБА_8 , заволодіння дітьми його банківською карткою зі зняттям з неї коштів, перерахування ОСОБА_8 коштів на картку дітям та надання їм коштів, суд розцінює критично, оскільки доказів вказаним фактам суду не надано, а ОСОБА_1 та ОСОБА_6 їх заперечили. Витребувані за клопотанням представника ОСОБА_3 виписки про рух коштів на рахунках ОСОБА_8 , містять інформацію про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 перераховували кошти на картки один одного (а.с. 25.12.2016, 23.01.2017, 08.03.2017, 17.09.2015, 17.10.2015, 18.12.2015, 04.11.2016, 17.01.2016 (а.с. 62-63, 66, 71,77, 91 т.1), однак такі перерахування не містять призначення, а тому враховуючи невизнання ОСОБА_1 факту отримання вказаних коштів від чоловіка саме в рахунок аліментів на утримання дітей, враховуючи надану державним виконавцем інформацію про не здійснення сплати ОСОБА_8 за виконавчими листами, про існування яких він був обізнаний, враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в змагальному процесі не спростовано факт наявності заборгованості за вищевказаними виконавчими листами у вказаному розмірі.

Доводи представника ОСОБА_3 адвоката Івашкевич Ю.А., висловлені у промові судових дебатів, про те, що судом не було витребувано виконавчі провадження та матеріали справи в якій ухвалювалося судове рішення про нарахування пені, які б нібито могли спростувати розмір заборгованості, суд розцінює критично, оскільки матеріали справи містять рішення суду від 13.03.2019 яким з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 стягнуто пеню за несвоєчасну сплату аліментів, яке набрало законної сили, відповідно витребування матеріалів вказаної справи, не мало б жодного значення для визначення розміру пені, яка зафіксована в рішенні суду, що набрало законної сили. Щодо витребування виконавчих проваджень за вищевказаними виконавчими листами, то відповідні клопотання від стороні не надходили, а суд здійснює розгляд справи з дотриманням принципів змагальності і диспозитивності, що роз`яснювалися судом сторонам. Більш того, розмір заборгованості за кожним із виконавчих листів визначено відповідними документами складеними державним виконавцем (розрахунки заборгованості, постанови про закриття виконавчого провадження), які не оскаржені в тому числі ОСОБА_8 за його життя. Доказів на спростування визначених державним виконавцем розмірів заборгованості суду не надано, а розмір пені визначений рішенням суду, що набрало законної сили, не підлягає доказуванню.

За життя, а саме 24.10.2002 р ОСОБА_8 , на підставі договору дарування від 24.10.2002 року, набув право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , що складалося з житлового будинку загальною площею 129,5 кв.м., житловою площею 71,9 кв.м., літньої кухні Б, кладової В, цегл гаражу Г, сараю Д, сараю Е, навісу Ж, паркану № 1-3, замощення І, колодязя ІІ, водоколонки ІІІ (а.с. 52, 54-59 т.1). Вказане домоволодіння зареєстроване на праві власності за ОСОБА_8 , про що свідчить відмітка про реєстрацію в БТІ за реєстровим № 8035 від 27.11.2002 (а.с. 53 т.1). Згідно даних звіту про оцінку майна, вартість вказаного домоволодіння склала 247000 грн (а.с. 49-59 т.1). Саме вказаний будинок є спадковим майном після смерті ОСОБА_8 , що визнано сторонами в ході судового засідання. Доказів наявності іншого спадкового майна суду не надано. Доводи ОСОБА_3 про те, що вказаний будинок є незавершеним будівництвом, не прийнятий в експлуатацію, спростовується вищевказаними доказами, що підтверджують факт реєстрації права власності спадкодавця на вказане майно в порядку визначеному законом на день набуття такого права. Відсутність даних про реєстрацію права власності на будинок у реєстрі нерухомого майна (а.с. 122-124 т.1) не спростовує зареєстрованого за спадкодавцем права власності на житловий будинок, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття такого права.

Доводи ОСОБА_8 про те, що вона придбала спірний будинок сину ОСОБА_8 , суд розцінює критично оскільки вони спростовані змістом договору дарування від 24.10.2002 (а.с. 52 т1).

Згідно даних спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_8 , з заявами про прийняття спадщини у визначений законом строк до нотаріуса звернулися ОСОБА_3 мати спадкодавця (а.с. 93 т.1), дружина ОСОБА_1 (а.с. 94 т.1) та діти ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (а.с. 95-96 т.1), а ОСОБА_5 у визначений законом строк відмовилася від спадщини після смерті батька на користь матері ОСОБА_1 (а.с. 97 т.1). За життя ОСОБА_8 заповіту не складав (а.с. 99, 101 т.1), а тому в силу ст. 1223 ЦК України спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217-1219 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Обов`язок зі сплати заборгованості за аліментними платежами та пенею за аліментами, які стягнуті на підставі рішення суду та є невиконаним станом на момент відкриття спадщини, включаються до складу спадщини, оскільки не є такими, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця та може бути виконаний іншою особою. Аналогічна позиція викладена у постановах ВС від 21.03.2018 року по справі 161/11682/15-ц та від 12 серпня 2020 року по справі № 199/5826/16-ц.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. При цьому, згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. При цьому, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України). Згідно зі ст. 1279 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, реалізувала своє право на прийняття спадщини після смерті сина, звернувшись в межах шести місяців з часу відкриття спадщини до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, при цьому протягом визначеного строку вказану заяву не відкликала, а отже вона набула право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_8 , в розмірі 1/5 частини спадщини. Відповідно, до ОСОБА_3 перейшло право на 1/5 частину будинку АДРЕСА_1 та обов`язок по відшкодуванню 1/5 частини заборгованості ОСОБА_8 перед ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

10.07.2020, тобто у визначений законом строк, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою, в якій вказала, що вона є кредитором по відношенню до боржника ОСОБА_8 , борг якого перед нею склав більше 200000 грн та просила на підставі вказаної заяви відкрити спадкову справу, тобто фактично реалізувала право на пред`явлення вимог до спадкоємців боржника (а.с. 103 т.1). Однак, як слідує з матеріалів спадкової справи, жоден зі спадкоємців за законом, в тому числі ОСОБА_3 , після пред`явлення претензії кредитора до нотаріуса не зверталися та свідоцтва про право на спадщину не отримували (а.с. 92-106 т.1). Наявність вказаної заяви в матеріалах спадкової справи, свідчить про реалізацію ОСОБА_1 свого права визначеного ст. 1281 ЦК України щодо пред`явлення вимоги до спадкоємців кредитора. Строк на пред`явлення такої вимоги, визначений ч.2 ст. 1281 ЦК України не пропущено. Відповідно суд, критично оцінює доводи ОСОБА_3 про не пред`явлення вимоги ОСОБА_1 до спадкоємців, в тому числі до неї, щодо погашення боргу спадкодавця, оскільки таке право кредитор має можливість реалізувати як шляхом безпосереднього звернення бо спадкоємця, так і шляхом подання заяви до нотаріуса. Вказане узгоджується з позицією КЦС ВС від 13.06.2018 року у справі № 758/8549/15-ц.

Більш того, як встановлено в ході розгляду справи та слідує з відзиву на позов, зустрічного позову та особистих пояснень ОСОБА_3 , вона взагалі не визнає право ОСОБА_1 як кредитора ОСОБА_8 , категорично заперечує її право на отримання коштів у рахунок погашення заборгованості спадкодавця.

Однак, розмір заборгованості спадкодавця ОСОБА_8 перед ОСОБА_1 доведено в ході судового засідання сукупністю доказів, які свідчать про те, що станом на день смерті ОСОБА_8 він мав заборгованість за аліментними зобов`язаннями та пенею за аліментами, загальний розмір якої склав 262974,23 грн. (21445,16 грн + 135002,39 грн + 106526,68 грн). Виходячи з вказаного розміру заборгованості, кількості спадкоємців за законом та рівності часток у спадщині, враховуючи відмову ОСОБА_5 від спадщини на користь ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що частки спадкоємців у спадщині складають: ОСОБА_3 1/5 частина, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожному по 1/5 частині, а ОСОБА_1 2/5 частини. Отже, виходячи з частки кожного із спадкоємців у спадщині, який відповідає їх частці у зобов`язаннях боржника ОСОБА_8 , на спадкоємця ОСОБА_3 припадає обов`язок по відшкодуванню заборгованості в розмірі 52594,85 грн (262974,23 грн/5).

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Оскільки спадкоємець ОСОБА_3 вимоги кредитора ОСОБА_1 не визнає, заперечує її право на отримання відшкодування заборгованості спадкодавця, в добровільному порядку не здійснила погашення частки заборгованості, що відповідає її частці у спадщині, шляхом одноразового платежу, в тому числі після звернення ОСОБА_1 до суду, суд приходить до висновку, що право кредитора ОСОБА_1 підлягає захисту саме в порядку абз. 2 ч.2 ст. 1282 ЦК України, тобто шляхом звернення стягнення на частку спадкового майна, право на яку в порядку спадкування належить ОСОБА_3 , тобто на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (аналогічні висновки містить постанова ВС 27.10.2021 у справі № 552/4892/19, 26.10.2022 - № 939/917/21). Вартість вказаної частки у спадщині складає 49400 грн (247000 грн вартість будинку / 5), а розмір заборгованості за аліментами та пенею ОСОБА_8 , що відповідає частці ОСОБА_3 у спадщині склав 52594,85 грн., тобто перевищує вартість частки успадкованого ОСОБА_3 майна, а тому звернення стягнення має здійснюватися в межах вартості успадкованого майна, залишкова ж вартість заборгованості відшкодуванню за рахунок ОСОБА_3 не підлягає, оскільки вона може нести відповідальність за борги спадкодавця лише в межах вартості успадкованого майна.

В постанові від 26.10.2022 у справі № 939/917/21 ВС вказав, що правовідносини, що виникли між кредитором та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини між кредитором і спадкоємцями боржника, та спірні питання вирішуються у порядку, визначеному статтею 1282 ЦК України.

Доводи ОСОБА_3 про відсутність у ОСОБА_1 права на позов, суд розцінює критично, оскільки саме на користь ОСОБА_1 стягувалися аліменти на утримання дітей та пені за аліментами, що встановлено рішеннями судів, які набрали законної сили та саме вона виступала стягувачем у вищевказаних виконавчих провадженнях по стягненню аліментів і пені, а тому суд приходить до висновку що зі смертю боржника ОСОБА_8 , саме до ОСОБА_1 як кредитора у вказаних зобов`язаннях, перейшло право вимагати сплати заборгованості зі спадкоємців. У разі виникнення між ОСОБА_1 та її дітьми спорів щодо використання отриманого відшкодування заборгованості, вони можуть бути вирішені шляхом подання окремих позовів.

Не звернення ОСОБА_3 до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, як те передбачено ст. 1297 ЦК України, відповідно не видача їй свідоцтва про право на спадщину у виді 1/5 частини будинку, враховуючи що спадщина належить спадкоємцю з часу її відкриття, як і не виділення в натурі не є перешкодою для звернення стягнення на вказану частку майна, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину та не може бути перешкодою для захисту прав кредитора. Аналогічна позиція сформована у постанові ВС від 03.04.19 - № 369/11454/13.

Вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості, що відповідає частці успадкованого нею майна, суд вважає неналежним способом захисту, оскільки у разі відмови спадкоємця боржника від задоволення вимог кредитора шляхом здійснення одноразового платежу, належним спеціальним способом захисту порушеного права в силу абз 2 ч.2 ст. 1282 ЦК України є саме звернення стягнення на майно. Аналогічна позиція викладена у постановах ВС від 03.04.19 по справі № 369/11454/13, 26.10.2022 - № 939/917/21, від 13.07.2022 року у справі № 645/6151/15-ц. Одночасне ж стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно законом не передбачено та призведе до подвійного стягнення. Більш того, визначена в позові сума заборгованості до стягнення, перевищує вартість успадкованого майна ОСОБА_3 .

Щодо вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/5 частину спадкового майна, а саме 1/5 частину вищевказаного будинку, у зв`язку з реалізацією прав кредитора, задоволенню не підлягає, оскільки не є належним способом захисту. Належні способи захисту порушеного права кредитора визначені с. 1282 ЦК України: задоволення спадкоємцем боржника вимоги кредитора шляхом здійснення одноразового платежу, а у разі відмови спадкоємця від одноразового платежу - суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Вказаними нормами матеріального права не передбачений такий спосіб захисту прав кредитора, як визнання права власності на майно. Порушене право кредитора підлягає захисту шляхом звернення стягнення на спадкове майно, що відповідає частці боржника ОСОБА_3 , яке підлягає реалізації за процедурою здійснення продажу майна через торги, в порядку виконання рішення суду. Аналогічні висновки викладено в постанові ВС від 27.10.2021 у справі № 552/4892/19, від 13.07.2022 року у справі № 645/6151/15-ц.

ОСОБА_3 звернувшись до суду з зустрічним позовом, посилаючись на положення ст. 1231 ЦК України, просила суд зменшити неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, розмір якої визначено рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 до 4940 грн. Так, відповідно до ч.5 ст. 1231 ЦК України, за позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину. Однак, як встановлено судом, загальний розмір пені за несвоєчасну сплату ОСОБА_8 аліментів, визначений рішенням суду від 13.03.2019 склав 106526,68 грн (а.с. 18-19 т.1), відповідно частка заборгованості за пенею, що відповідає розміру частки ОСОБА_3 у спадщині складає 21305,34 грн. (106526,68 грн/5), тобто є меншою ніж вартістю успадкованої нею частки у спадщині у виді 1/5 частини будинку, вартість якої складає 52594,85 грн (262974,23 грн/5), а отже підстави для задоволення зустрічного позову відсутні, оскільки вартість успадкованого ОСОБА_3 майна є більшою ніж розмір пені зі сплати аліментів, що стягнутий вищевказаним рішенням суду та відповідає частці ОСОБА_3 у спадщині.

Доводи представника ОСОБА_4 про незалучення до участі у справі Службу у справах дітей, а також усунення ОСОБА_3 від спадкування, викладені у промові до дебатів (а.с. 186-187 т.2), суд до уваги не приймає, оскільки розглядає спір лише в межах заявлених позовних вимог, якими не є вимоги про усунення від спадкування та вимоги про припинення права дитини на аліменти переданням їй нерухомого майна (ст. 190 СК України, на яку посилається представник).

Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1019,95 грн (а.с. 71-72 т.1), при цьому позов задоволено частково шляхом звернення стягнення на частку майна вартістю 49400 грн., а тому в силу ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 494 грн. пропорційно розміру задоволених вимог (49400 грн вартість майна на яке звернено стягнення х 100 % /101994,85 грн сума майнових вимог стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно = 48,43 %; 48,43 % х 1019,95 грн/100%).

Витрати відповідача ОСОБА_3 по сплаті судового збору (а.с. 210 т.1) відшкодуванню не підлягають, оскільки в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Доказів понесення інших витрат сторонами суду не надано.

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, 81, 258-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення боргу зі спадкоємця, звернення стягнення на майно, визнання права власності на майно - задовольнити частково.

Накласти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) стягнення на 1/5 частину спадкового майна боржника ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на яку в порядку спадкування за законом належить спадкоємцю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), а саме на 1/5 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку загальною площею 129,5 кв.м., житловою площею 71,9 кв.м., літньої кухні Б, кладової В, гаражу Г, сараю Д, сараю Е, навісу Ж, парканів № 1-3, замощення І, колодязь ІІ, водоколонки ІІІ, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , перед ОСОБА_1 за аліментами та пенею за несвоєчасною сплатою аліментів, обов`язок зі сплати якої успадковано ОСОБА_3 на суму 52594 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот дев`яності чотири) гривні 85 копійок, але в межах вартості майна успадкованого ОСОБА_3 .

В іншій частині позовних вимог первісного позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зменшення розміру неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) 494 (чотириста дев`яносто чотири) гривні 00 копійок, у рахунок відшкодування судового збору.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20 лютого 2023 року.

Суддя М.В. Березюк