провадження № 4-с/753/21/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Степанишиній Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м.Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», начальник Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м.Києві Заєць Руслан Олексійович, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у порядку ст. 447 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м.Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ТОВ «ОТП Факторинг Україна», начальник Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м.Києві Заєць Р.О.

Скарга мотивована тим, що у порушення Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не забезпечено за наслідком застосованого п.2 ч.1 ст. 37 вказаного Закону та винесеної постанови від 17.12.2019 року про повернення з підстав відсутності майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними, повернуто стягувачу виконавчий лист № 753/16296/14, виданий 14.03.2019 року Дарницьким районним судом м.Києва про солідарне стягнення з нього (ОСОБА_1 ) та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 89 873 доларів 20 центів США та пені у розмірі 1 500 000 грн., вимог закону про зняття з накладеного на майно боржника арешту. Вважає, що за наслідком повернення виконавчого листа стягувачу, всі вжиті державним виконавчем заходи забезпечення виконання, мають бути скасовані, тобто, державнийвиконавець за наслідком повернутого виконавчого листа стягувачу, мав вжити заходів до скасування такого арешту. Звертає увагу, що 10.12.2020 року ОСОБА_2 простив йому борг за рішенням суду, а саме прощено 89 873 долари 20 центів США заборгованості по тілу кредиту, пеню у розмірі 1 500 000 грн. та 3 828 грн. 96 коп. - судового збору, що підтверджує нотаріально посвідченою заявою.

14.12.2022 року він отримав від начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м.Києві Зайця Р.О. відповідь на його звернення про вжиття заходів для скасування накладеного арешту, який вказав про відсутність правових підстав для зняття арешту з майна, що стало підставою для звернення до суду з цією скаргою.

Вважає, що така бездіяльність державного виконавця суперечить приписам ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими державний виконавець зобов`язаний вжити передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. На підставі чого просить визнати неповомірною бездіяльність державного виконавця при вчиненні виконавчих дій по виконанню вказаного виконавчого провадження, які мали б вчинитися, але не були вчинені у відповідності до повноважень, прав та обов`язків державного виконавця, та, яка полягає у відмові зняти арешт з майна скаржника, як такий, що накладений в межах виконавчого провадження ВП № 59232752 по виконання виконавчого листа № 753/16296/14, виданого 14.03.2019 року Дарницьким районним судом м.Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 89 873 доларів 20 центів США та пені у розмірі 1 500 000 грн., а також зобов`язати начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м.Києві або іншу уповноважено особу (державного виконавця) цього відділу зняти (скасувати) всі арешти (заборони відчуження) з коштів та всього майнаОСОБА_1 , які були накладені державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 59232752 по виконання вказаного виконавчого листа.

В судововому засіданні представник скаржника Заведій В.І., діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 17.12.2022 року, скаргу підтримав з тих же підстав та просив її задовольнити.

В судове засідання стягувач, оскаржувані дії (бездіяльність) особи (державний виконавець, начальник відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м.Києві) не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Державним виконавцем Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Ясінською І. подано відзив на скаргу від 07.02.2023 року, яким державний виконавець скаргу не визнала та просила відмовити у її задоволенні за необґрунтованістю із посиланням на те, що арешт на майно боржника накладено в межах виконавчого провадження, й хоча виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого листа стягувачу, проте підстави, передбачені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з майна, саме за повернутим виконавчим листом, відсутні.

Також держаним виконавцем на запит суду надані матеріали виконавчого провадження, які стали предметом дослідження судом в ході розгляду такої скарги, за яких встановлено, що постановою державного виконавця від 17.12.2022 року Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Осоловською В.І. повернуто виконавчий документ (виконавчий лист) № 753/16296/14 виданий 14.03.2019 року Дарницьким районним судом м.Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 89 873 доларів 20 центів США та пені у розмірі 1 500 000 грн. Окрім того, матеріали вказаного виконавчого провадження не містять прийнятих процесуальних рішень щодо завершення виконавчого провадження, визначені ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

З метою забезпечення процедури розгляду скарги на дії державного виконавця відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України повідомлялись сторони виконавчого провадження та державний виконавець про час та місце його проведення, й про необхідність забезпечення суду матеріалами виконавчого провадження.

За таких підстав суд визнав у відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 450 ЦПК України розглядати скаргу за відсутності оскаржувані дії (бездіяльність) особи (державний виконавець, начальник відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м.Києві), адже неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного вонавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши представника скаржника, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали скарги, а також витребувані судом матеріали виконавчого провадження ВП № 59232752 по виконання дубліката виконавчого листа № 753/16296/14, виданого 14.03.2019 року Дарницьким районним судом м.Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 89 873 доларів 20 центів США та пені у розмірі 1 500 000 грн., у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Судом встановлено, що в провадженні Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з 29.05.2019 року перебувало на виконанні виконавче провадження по виконанню дубліката виконавчого листа № 753/16296/14, виданого 14.03.2019 року Дарницьким районним судом м.Києва на підставі рішення такого суду від 25.12.2014 року, яке набуло чинності 11.01.2016 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 89 873 доларів 20 центів США та пені у розмірі 1 500 000 грн., що підтверджується постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2019 року (матеріали виконавчого провадження).

Постановою державного виконавця Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 29.05.2019 року по виконанню вказаного виконавчого листа на підставі ст. 56 Закону Укоаїни «Про виконавче провадження» накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , яке належить йому на праві власності.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 24.10.2019 року проведено заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ОСОБА_2 (матеріали виконавчого провадження).

Постановою державного виконавця Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 17.12.2019 року на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу (ОСОБА_2 ) виконавчий документ (дублікат виконавчого листа) № 753/16296/14, виданий 14.03.2019 року Дарницьким районним судом м.Києва на підставі рішення такого суду від 25.12.2014 року, яке набуло чинності 11.01.2016 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 89 873 доларів 20 центів США та пені у розмірі 1 500 000 грн. з підстав відсутності майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (матеріали виконавчого провадження).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст. 37 вказаного Закону).

Ч.1 ст. 39 вказаного закону передбачені підстави закінчення виконавчого провадження, серед яких повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Статтею 40 визначені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Так, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Статтею 59 вказаного Закону визначені підстави для зняття арешту з майна.

Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Скарга у даній справі заснована у зв`язку з оскарженням бездіяльності державного виконавця, який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні щодо не зняття арешту з майна боржника на стадії завершення виконавчого провадження, проте незакінченого провадження, під час повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не встановлювало прямого обов`язку у державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Враховуючи це, суд приходить до висновку, що вимога скарги про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо незняття арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачу є необгрунотованою. А також суд доходить висновку, що в задоволенні скарги про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника у незакінченому виконавчому провадженні необхідно відмовити.

Водночас суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Зокрема, арешт майна боржника, право на застосування якого надано державним виконавцем, є заходом, який забезпечує збереження майна боржника з метою реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Суд також враховує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених Законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Перевіряючи доводи скаржника щодо порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у дані скарзі на бездільність держаного виконавця, суд, не установиши порушення майнових прав скаржника накладеним арештом, оскільки виконавче провадження не завершене, можливості його зняття за рішенням суду у відповідності до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (позовне провадження).

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет скарги, наслідки її розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на наслідки розгляду скарги, зі скаржника на користь держави підлягають стягненню 536 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 18, 19, 37, 39, 40, 47, 59 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м.Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», начальник Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції у м.Києві Заєць Руслан Олексійович, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно направили позивачу для відома.

СУДДЯ: