Провадження №2/359/224/2023
Справа №753/8686/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст пред`явленого позову.

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 03 жовтня 2003 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали земельну ділянку площею 0,2373 га з кадастровим номером :01:010:0413, яка розташовується на території с. Гнідин Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. Оскільки, вказане нерухоме майно було придбано в період зареєстрованого шлюбу, тому на нього розповсюджується режим спільної сумісної власності. Незважаючи на це, вони не дійшли згоди щодо порядку поділу нерухомого майна. Крім цього, 14 червня 2018 року ОСОБА_2 за рахунок спільних сімейних заощаджень передав в борг ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 100000 доларів США строком на 1 рік. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на частину земельної ділянки площею 0,2373 га з кадастровим номером :01:010:0413, яка розташовується на території с. Гнідин Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, а також на частину грошових коштів, переданих ОСОБА_2 в борг ОСОБА_5 , що становить 50000 доларів США.

2. Процесуальні дії у цивільній справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.40-41).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (а.с.57).

Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року було скасовано ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2021 року, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.92-95).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2022 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 про витребування відомостей від відділу у Бориспільському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області (а.с.118-119).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2022 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_6 вимогу ОСОБА_1 про розірвання шлюбу було виділено в окреме провадження (а.с.131-132).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.138).

3. Ставлення сторін до пред`явленого позову.

Представник позивача ОСОБА_6 надала до суду заяву, якою підтримала позов та наполягала на його задоволенні.

ОСОБА_2 заперечував проти задоволення пред`явленого позову.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що 03 жовтня 2003 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1470 (а.с.8).

За час перебування у шлюбі у них народилась двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,10).

14 червня 2018 року ОСОБА_2 на підставі договору безпроцентної позики, укладеного у простій письмові формі, передав ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 100000 доларів США.

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. норми матеріального права.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

5.2. норми процесуального права.

Відповідно до положення ч.1, ч.2, ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Встановлено, що 22 грудня 2017 року ОСОБА_2 відчужив належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,2373 га, з кадастровим номером :01:010:0413, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с. Гнідин Бориспільського району Київської області, на користь ОСОБА_7 . Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленною Т.К., зареєстрованого в реєстрі за №3862.

Зі змісту п.11 цього договору вбачається, що договір укладений за згодою дружини продавця ОСОБА_1 . Її згода підтверджується заявою, справжність підпису на якій засвідчено ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області від 22 грудня 2017 року за реєстровим номером 3857.

Таким чином спірна земельна ділянка була відчужена на користь нового власника в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі, тобто за спільною згодою сторін.

З огляду на це, судом не вбачається підстав для визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачем права власності на частину спірної земельної ділянки.

Інших доказів, які б спростовували вищезазначені висновки суду, сторони не надали.

Зі змісту заяви ОСОБА_5 , посвідченої приватним нотаріусом КМНО Клітко В.В., зареєстрованої в реєстрі за №2402, (а.с.11) 14 червня 2018 року ОСОБА_9 передав ОСОБА_5 суму позики у розмірі 100000 доларів США.

Враховуючи те, що договір позики укладений під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому грошові кошти, передані за цим договором у розмірі 100000 доларів США, є їхньою спільною сумісною власністю. ОСОБА_2 не доведено, що передані за договором позики грошові кошти є його особистою власністю.

Тому в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 належить визнати право власності на цих коштів, тобто на 50000 доларів США, що еквівалентно 1343425 гривень.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 6306 гривень за вимоги майнового характеру (а.с.37а). Пред`явлений нею позов задоволений частково, а саме 58,14% (1343425 / 2310691 ? 100%). З огляду на це, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 3666 гривень 31 копійки (6306 / 100% ? 58,14%).

На підставі викладеного та керуючись ч.1, ч.2 ст.60, ч.3 ст.61 СК України, ч.1, ч.2 ст.1047 ЦК України, ч.1, ч.6 ст.81, ч.1 ст.141, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти у розмірі 50000 доларів США, що еквівалентно 1343425 гривень, як заборгованість ОСОБА_5 перед ОСОБА_2 за договором позики від 14 червня 2018 року.

В задоволенні позовних вимог про визнання права власності на частину земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 3666 гривень 31 копійки.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду 17 лютого 2023 року.

Суддя: В.В. Журавський