Справа №461/6833/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
ЛКП «Старий Львів» звернулося до Галицького районного суду м. Львова з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість.
Ухвалою суду від 20 січня 2023 провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином.
Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідачу, як власнику кв. АДРЕСА_2 надаються позивачем ЛКП «Старий Львів» послуги з утримання будинку.
Вказані послуги надаються позивачем на підставі п. 1 ухвали Львівської міської ради № 4035 від 11.10.2018р. «Про врегулювання питання управління багатоквартирними будинками та їх обслуговування у м. Львові», згідно якого - львівські комунальні підприємства, предметом діяльності яких є надання послуг з управління будинками та їх обслуговування, залишаються виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова, які перебували на балансовому обліку цих підприємств, до часу прийняття рішення власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
Співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , на час подання цього позову, в порядку передбаченому Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком або
створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а тому послуги з обслуговування вказаним будинком надаються позивачем без укладення договору.
Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, ст.4 Закону - власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку є співвласниками спільного майна такого будинку.
Згідно ст. 322 ЦК України, п. 10 ч.1 ст.7 Закону - співвласники зобов`язані утримувати майно, що їм належить, якщо інше не встановлено договором або законом та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
В силу п. 5 ч.2 ст.7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68 ЖК України. споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами така оплата здійснюється щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживачі цих послуг здійснюють їх оплату на рахунок ЛКП «Старий Львів».
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Правомірність надання житлово-комунальних послуг і обов`язок відповідачів проводити оплату цих послуг без укладення відповідного договору також підтверджено правовою позицією наведеною у постанові Судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 30.10.2013р. по справі 6-59цс13 та у справі ВСУ № 6-2951цс15 (постанова від 20 квітня 2016 р.), в яких зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Крім того, в ухвалі ВСУ від 08.04.2009 р. у справі за позовом Житлово-експлуатаційного ремонтно- будівельного управління ТОВ «Рівненський МЖК» до Особи №1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг зазначається, що обов`язок споживача житлово-комунальних послуг власника житла грунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житловою - комунальних послуг.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням вищенаведених норм законодавства, а також за оцінкою належності та допустимості доказів наданих позивачем, суд дійшов висновку, що позивачем доведено та підтверджено заборгованість відповідача у період за означений період, оскільки за цей період ЛКП надано підтвердження існування боргу у такій сумі.
Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, відомість про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг містить дані про тариф, нарахування, а також помісячний розрахунок заборгованості.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у відповідача наявна заборгованість за надані житлово-комунальні послуги.
Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності.
Відповідач не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача.
Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість.
Така позиція знаходить своє відображення у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц.
Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позовні вимоги зі спливом строку позовної давності, без зазначення причин спливу такого.
Відповідно до ст. 267 ч. 5 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Оскільки представник позивача не вказав на поважність причин пропущення строку позовної давності, суд не вбачає причин для його поновлення.
Таким чином, застосовуючи строк позовної давності, стягненню підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2019 року по листопад 2022 року в сумі 16 605,6 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача заборгованість за період з грудня 2019 року по листопад 2022 року в сумі 16 605,6 грн, оскільки відповідач не оплачував витрати по наданню вказаних послуг, проте позивачем пропущено строк позовної давності.
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,
позов задоволити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя І.Р.Волоско