КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року місто Київ

Справа № 752/10471/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/464/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О. В.,

суддів: Кравець В. А., Мазурик О. Ф.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року (ухвалене у складі судді Мазур Ю.Ю., інформація щодо складання повного судового рішення відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ

У червні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти щомісячно на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття у розмірі частини усіх видів доходу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 лютого 2016 року між сторонами зареєстровано шлюб. У шлюбі у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 01 квітня 2020 року у зв`язку з насиллям зі сторони відповідача сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, у зв`язку з чим ОСОБА_2 , станом на дату звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, також подано позов про розірвання шлюбу.

ОСОБА_1 проживає окремо, участі у вихованні дитини не бере та ухиляється від сплати витрат на утримання доньки.

Заочним рішенням Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допущенодо негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 червня 2020 року і до досягнення повноліття.

У решті позовних вимог - відмовлено.

06 червня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Голосіївськогорайонного суду м.Києвавід 18 лютого2022 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що починаючи з 07 липня 2020 року по даний час донька проживає з ним та перебуває на його утриманні, а тому стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 з якою дитина не проживає суперечить нормам чинного законодавства.

Зазначає, що судовий наказ Голосіївського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року у справі № 752/14951/20, який скасований Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 не має впливати на розгляд даної справи та не спростовує обставин того, що з 07 липня 2020 року до нині, донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на його утримані.

Посилається на те, що у позивачки відсутнє право на звернення до суду з вказаним позовом з урахуванням приписів ч. 3 ст. 181 СК України, так як вона не утримує дитини та не проживає разом з нею, а тому суд першої інстанції прийняв незаконне рішення, з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Звертає увагу суду на те, що в мотивувальній частині рішення відсутнє дослідження обставин з ким проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без врахування позиції відповідача та наданих ним належних та достовірних доказів того, що донька проживає та утримується ОСОБА_1 , як наслідок рішення суду є необґрунтованим.

Крім того, про судове засідання, в якому було ухвалено оскаржуване рішення, відповідач не був належним чином повідомлений, як наслідок ухвалення заочного рішення відбулося з порушенням процесуальних норм.

Зазначає, що посилання суду на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 грудня 2021 року у справі №752/13587/20, є порушенням норм процесуального права, оскільки рішення не набрало законної сили та є недопустимим доказом у справі.

Ухвалою від 16 серпня 2022 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

30 серпня 2022 року на електронну пошту ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5 направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з додатками. Також копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги з додатками направлена на поштову адресу ОСОБА_2

09 вересня 2022 року представник позивача адвокат Волощук В. В. направив на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить поновити строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, у зв`язку з проходження ним воєнної служби в територіальній обороні Калинівської селищної територіальної громади Фастівського району Київської області.

Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року без змін. Вказує, що в порушення визначення між сторонами порядку участі батька у вихованні доньки, відповідач без згоди матері 07 липня 2020 року не повернув доньку з прогулянки, та змінив місце проживання дитини.

Зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 грудня 2021 року у справі №752/13587/20 визначено місце проживання доньки разом з ОСОБА_2 .

Тому, вважає, що суд при ухваленні рішення дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

19 вересня 2022 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких відповідач вказує, що доводи наведені у відзиві на апеляційну скаргу не відповідають дійсності. Донька перебуває на утримані відповідача та проживає з ним. Крім того, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 грудня 2021 року про визначення місця проживання дитини з матір`ю, на яке посилається представник позивача у відзиві, законної сили не набрало та оскаржується в апеляційному порядку.

Зазначає, що до кримінальної відповідальності відповідач не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, спиртні напої чи наркотичні засоби не вживає, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, будь-яких аморальних дій не вчиняє, а тому такі твердження з боку позивача у відзиві на апеляційну скаргу є безпідставними та не підтверджуються будь-якими доказами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2022 року зупинено провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів до набрання законної сили рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.12.2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком(№752/13587/20).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 січня 2023 року провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року - поновлено.

16 лютого 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення від ОСОБА_1 , в яких зазначає, що донька проживає з ним та перебуває на його утриманні. Звертає увагу суду на те, що сама позивач визнає, що дитину вона не бачила та не знає де знаходиться донька.

Крім того, у справі №752/13587/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком - подано Касаційну скаргу.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ст. 19, 274 ЦПК України справи у спорах про стягнення аліментів підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Положеннями частин 2, 4 ст.128 ЦПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи було призначено на 18.02.2022 року об 11 год 00 хв.

В матеріалах справи міститься довідка складена секретарем судових засідань про те, що відправлення судових повісток та інших судових документів не здійснюється, у зв`язку з відсутністю фінансування на здійснення відправлень поштової кореспонденції, відповідно до листів начальника ТУ ДСА України в м. Києві Сімановського О. В. та в.о. начальника ТУ ДСА України в м. Києві Чумак Н. А. (а. с. 170 том 1).

Про розгляд справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак таке повідомлення не є належним з огляду на те, що відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України здійснюється у разі, якщо зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи сторони невідоме.

В даному випадку, така інформація містилась в матеріалах справи, крім того, відповідачем надсилались заяви та клопотання на адресу суду з зазначенням адреси проживання.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про розгляд справи, призначений на 18 лютого 2022 року о 11 год. 00 хв., зокрема, відсутні докази направлення йому судової повістки та як наслідок її отримання.

А відтак, судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що є безумовною підставою для скасування рішення суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягаєчастковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Приписами ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Суд першої інстанції встановлено, що 25 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб (а.с. 5 том 1).

Від шлюбу у сторін народилась дитина: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11 травня 2016 року, виданим Голосіївським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 675 (а. с. 6, том 1).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20листопада 2020року у справі № 752/5107/20 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 106 том 1).

Як встановлено судом, спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 29 травня 2020 року та 04 червня 2020 року та Службою у справах дітей Черкаської міської ради 23 жовтня 2020 року та 24 травня 2021 року, 22 листопада 2021 року обстежено умови проживання малолітньої ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , кімнати №№7,8, та за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40, 137, 138 том 1 та а.с. 14 том 2).

На розгляді Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації перебували заяви сторін щодо визначення порядку та способу кожного з батьків у вихованні малолітньої ОСОБА_3 .

За участі спеціалістів цієї служби батьки з 07 липня 2020 року досягли згоди щодо порядку і способу участі кожного із них у вихованні їх спільної дитини, після чого, цього ж дня о дев`ятнадцятій годині позивач дозволила відповідачу поспілкуватися з дочкою за умови, що він поверне дитину до їх місця проживання до двадцять першої години, однак ОСОБА_1 свого зобов`язання повернути дитину не виконав, без згоди матері дитину не повернув, позбавив останню будь-якої можливості спілкуватися з дитиною.

04 серпня 2020року Голосіївським районнимсудом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , який ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021року скасовано (а.с. 63,127-129 том 1).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 грудня 2021 року у справі № 752/13587/20 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 180 том 1).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що починаючи з 07 липня 2020 року дитина не проживає разом з матір`ю, даний факт сторонами не заперечується.

З 07 липня 2020 року донька проживає разом з батьком, що зокрема підтверджується відповіддю на звернення Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА в м. Києві від 08 липня 2020 року №100/09-2132, копією заяви ОСОБА_2 до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА в м. Києві від 14 липня 2020 року, довідкою Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 27 липня 2020 року, відповіддю Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 20 липня 2020 року №39279, актом обстеження умов проживання № 276 від 23 жовтня 2020 року та № 198 від 24 травня 2021 року, а також поясненнями самих сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

На момент звернення позивача до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, станом на 01 червня 2020 року малолітня ОСОБА_3 проживала разом з матір`ю, а отже остання мала право на отримання аліментів від відповідача на утримання дочки, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Стягнення з відповідача на користь позивача аліментів починаючи з 07 липня 2020 року не відповідає інтересам дитини, оскільки дитина проживала та перебувала на утримані відповідача.

Таким чином, оскільки на момент звернення позивача до суду з позовом дитина перебувала на її утриманні та проживала разом з ОСОБА_2 , а з 07 липня 2020 року проживає разом з батьком, враховуючи такі обставини стягнення аліментів з відповідача на користь позивача має відбуватись за період з 01 червня 2020 року по 07 липня 2020 року.

Суд також вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в цій частині на підставі п.1, ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Щодо подальшого стягнення аліментів колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідачем неодноразово у своїх письмових поясненнях та апеляційній скарзі зазначено, що з 07 липня 2020 року донька проживає з ним, а між сторонами в судовому порядку вирішується спір щодо визначення місця проживання дитини.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 грудня 2021 року у справі №752/13587/20 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір?ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Черкаської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року у справі №752/13587/20рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 грудня 2021 року - змінено, доповнено резолютивну частину рішення наступним абзацом:

«Встановити адаптивний період зустрічей матері - ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 протягом 6 (шести) місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, а саме: кожної першої та третьої суботи кожного місяця з 10.00 години до 15.00 години в місті Черкаси в присутності батька ОСОБА_1 ; кожної другої неділі кожного місяця з 12.00 години до 17.00 години в місті Черкаси в присутності батька ОСОБА_1 : кожної четвертої неділі кожного місяця з 12.00 години до 17.00 години в місті Києві в присутності батька ОСОБА_1 .

Зобов`язати батька ОСОБА_1 забезпечувати зустрічі дитини з матір`ю в місті Чекркаси та в місті Києві.

Виконання рішення суду в частині визначення місця проживання дитини відстрочити на час дії адаптивного періоду - 6 (шість) місяців.

В іншій частині рішення суду - залишено без змін».

Відповідно до положень ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Станом на 20 лютого 2023 року інформація щодо зупинення Верховним судом дії рішення у справі №752/13587/20 відсутня.

Таким чином, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 грудня 2021 року у справі №752/13587/20 набрало законної сили 28 грудня 2022 року, однак в частині виконання визначення місця проживання дитини - відстрочено, до червня 2023 року.

Судові рішення у справах про визначення місця проживання дитини покликані захисти якнайкращі інтереси дитини, забезпечити розвиток та виховання дитини в умовах стійкого середовища. Постановлення судового рішення про стягнення аліментів на користь одного з батьків під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини, тим більше після ухвалення остаточного судового рішення про визначення місця проживання дитини з іншим із батьків, суперечить принципам правової визначеності, обов`язковості судових рішень та не відповідає завданням цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді та вирішенні цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

До таких правових висновків дійшов Верховний суд у постанові від 14 вересня 2022 року справа № 761/8374/20-ц.

За таких обставин, враховуючи, що за рішенням суду місце проживання дитини визначено з матір`ю, ОСОБА_6 має право на стягнення аліментів.

Оскільки судом встановлено адаптивний період зустрічей матері з донькою, та відстрочено на час дії адаптивного періоду (на шість місяців) виконання рішення суду в частині визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів має відраховуватись з моменту закінчення адаптивного періоду, тобто з 29 червня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Визначаючи розмір, аліментів суд встановив, що аліменти необхідно стягувати в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача.

Колегія суддів враховує, що відповідачем до апеляційної скарги не долучались докази на підтвердження його доходів станом на 2022 рік, а також докази щодо стану його здоров`я.

Суд враховує майновий стан платника аліментів, стан його здоров`я , відсутність доказів про наявність у відповідача інших утриманців, а також майновий стан позивача та відсутність доказів, щодо стану здоров`я дитини, який би надавав суду підстави для стягнення аліментів у більшому розмірі.

Та обставина, що на час вирішення спору в апеляційному суді дитина іще проживає з батьком не може свідчити про наявність підстав для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів, оскільки на даний час спір щодо місця проживання дитини в судах уже вирішено. Рішення набрало законної сили, а тому відповідно позивач, з якою суд визначив місце проживання дитини має право на ухвалення рішення про стягнення аліментів до повноліття дитини з часу закінчення адаптивного періоду.

В разі скасування рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю, та ухвалення судом нового рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, відповідач має право звернутись до суду з заявою про перегляд рішення в даній справі за ново-виявленими обставинами в частині стягнення аліментів після 28 червня 2023 року.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн 00 к., колегія суддів дійшла наступного висновку.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в тому числі належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справах або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як зазначено у ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Матеріалами справи встановлено, що правова допомога надавалася позивачу адвокатом Москалюк Т. В., що підтверджується наданою копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №690 від 06.09.2012, ордером серії КВ №738838 від 22.08.2020 та Договором про надання правової допомоги № б/н від 14.08.2020, укладеного між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Волощук та партнери».

Відповідно до п.6.1 договору розмір гонорару адвоката становить 10% від задоволеної суми позовних вимог або в іншому відсотку та порядку передбаченому додатковими угодами.

Будь-які додаткові угоди суду не подавались.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява підписана позивачкою.

Представник позивача адвокат Москалюк Т.В. брав участь в судовому засіданні 21 травня 2021 року, 07 грудня 2020 року. В матеріалах справи також містяться письмові пояснення адвоката Москалюк Т.В. від 18 лютого 2022 року, заява про залучення третьої особи.

Таким чином матеріалами справи підтверджено, що позивачу надавалась адвокатом правова допомога.

Крім того, суд враховує, що за результатами апеляційного розгляду , апеляційна скарга відповідача частково задовольняється судом і позивачу відмовляється в позові про стягнення аліментів з 08 липня 2020 року до 28 червня 2023 року, аліменти стягуються з 29 червня 2023 року.

За таких обставин, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають частковому задоволенню в сумі 7 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 840 грн. 80 коп.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з тим, що відповідач не був належно повідомлений про розгляд справи, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову з наведених вище мотивів.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись, ст.ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , кімнати №№7-8) аліменти на утримання дитини: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку,за період з 01 червня 2020 року по 07 липня 2020 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в цій частині.

В задоволенні позову про стягнення аліментів за період з 08 липня 2020 року до 28 червня 2023 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , кімнати №№7-8) аліменти на утримання дитини: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , кімнати №№7,8) витрати на професійну правничу допомогу 7 000 (сім тисяч) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбаченихп.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач О. В. Желепа

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик