Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2836/22
Провадження №: 2/332/219/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2023 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря судового засідання Божко В.О., позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Зубенка О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
У листопаді 2022 року адвокат Зубенко О.А., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач є власником частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Інша частка належить співвласникам стороннім їй особам по справі: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по частки кожному. В даний час в її частині житлового будинку зареєстрована, але не проживає онучка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту її реєстрації, остання ніколи в житловому будинку не проживала. До 18 років вона мешкала зі своєю матір`ю, ОСОБА_6 , а після набуття повноліття почала мешкати окремо. Позичу не відомо її адреса проживання. З моменту повноліття по теперішній час відповідачка витрати по утриманню будинку не несе. Добровільно не бажає знятися з реєстрації у спірному приміщенні.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.
Недоліки вказаної позовної заяви усунуті позивачем у встановлений судом строк.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2022 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання, розгляд справи призначено на 09.01.2023. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність суду не надала, відзиву на позов не подавала.
Треті особи у судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутність суду не надали,пояснень щодо позову або відзиву не надали.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_2 та її представника - адвоката Зубенка О.А., дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської від 17.11.2022 (а.с. 12).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.1980 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.06.2018 №127039578 , власником частини житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 ( а.с. 6-7).
Згідно акту голови квартального комітету №56 від 10.11.2022 , за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживають ОСОБА_2 , 1954 р.н. та ОСОБА_7 , 1996 р.н. ( а.с. 8).
У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З ОСОБА_2 вони дружать дуже давно, вони часто бувають друг у друга в гостях. Онуку позивачки - ОСОБА_3 вона ніколи не бачила. Бачила лише її матір, коли вона була, ще вагітна відповідачкою. Їй відомо, що відповідачка зареєстрована в будинку позивачки, але особистих речей її в будинку немає.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . З ОСОБА_2 вони спілкуються дуже давно, вони часто бувають друг у друга в гостях. Онуку позивачки, ОСОБА_3 , вона ніколи не бачила. Звернула увагу суду, що у будинку, який належить позивачці є лише одна кімната, якби там проживала відповідачка, вона б це побачила. Щоб хтось хотів заїхати в будинок проживати, вона не чула.
На підставі аналізу досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених в позові, та обґрунтованість доводів позивача щодо підстав визнання відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке перебуває у власності позивача.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно роз`яснень у п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що, якщо права позивача порушені, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування належним йому майном, тому суд приходить до висновку, що позивачка правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав.
Враховуючи, що дослідженими судом доказами підтверджується факт того, що відповідачка, ОСОБА_3 , не проживає у спірному житлі понад встановлені Законом строки без поважних причин, суд вважає доведеним, що її реєстрація в зазначеній квартирі порушує права позивачки.
Крім того, судом не встановлено підстав, визначених ст. 405 ЦК України, які надають право збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем, а також, відповідачем не надано будь-яких даних, які б спростовували доводи позивачки, викладені у позові, а також підтверджували те, що відповідач несе витрати по утриманню житлового приміщення, про яке йдеться у позові.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщення, у зв`язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст.12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 17.02.2023 року.
Суддя Ю.І. Ретинська