Справа № 159/4519/22
Провадження № 2/159/242/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

із участю секретаря судового засідання Панечко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Ковельсільмаш»» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки при звільненні та компенсації за невикористану щорічну відпустку, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2022р. ОСОБА_1 звернувся у суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що з 11.06.2021р. по 08.08.2022 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «ВО«Ковельсільмаш»» на посаді налагоджувальника КВПі А5. Під час трудових відносин йому була нарахована, але не виплачена зарплата у сумі 53.620,10грн., але точного розрахунку навести не може, тому просить стягнути з відповідача заборгованість по зарплаті в сумі 40207,47грн., середній заробіток за затримку розрахунку та компенсацію за невикористану відпустку. Крім того, подав клопотання про збільшення розміру позовних вимог в якому просив стягнути з відповідача 49761,30грн. заборгованість по зарплаті, 8710,80 грн. компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за кожний день такої затримки у розмірі 256.20грн. Але у заяві від 14.01.23р. вказав остаточний варіант позовних вимог шляхом стягнення загальної заборгованості із заробітної плати включаючи компенсацію за невикористану відпустку в сумі 49761,30грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за кожний день такої затримки у розмірі 256.20грн.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву, в якій просив справу розглянути без їх присутності. Відповідач надав відзив по суті вимог.

У відзиву відповідач зазначив, що позивач дійсно працював на вищезазначеній посаді та був звільнений 08.08.2022р. згідно наказу №73/ВК за власним бажанням. Заборгованість по зарплаті складає 49761,30грн. При звільненні позивача йому було нараховано компенсацію за відпустку за 34 дні в сумі 8710,80грн. Середньоденний заробіток позивача становить 256,20грн. Проте у зв`язку із війною зазначені виплати здійснити не може, тому просить врахувати вказану обставину та застосувати принцип співмірності заборгованості по заробітній платі з сумою нарахувань за затримку проведення виплат.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд дослідивши доводи позовних вимог та відзиву прийшов до висновку, що сторони не оспорюють факту наявності трудового спору із остаточного розрахунку при звільненні, також не оспорюють і розмір нарахованої зарплати, включаючи сум компенсації за невикористану відпустку. Розмір середньоденного заробітку розрахований відповідачем, позивач також не оспорює. Одже спірне питання полягає лише у співмірності нарахування середнього заробітку, оскільки відповідач покладає тягар своєї відповідальності на обставини пов`язані із війною.

З урахуванням наведеного, та досліджених доказів суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що позивач перебував із відповідачем у трудових відносинах та був звільнений 08.08.2022 року. Притому, як зазначено в розрахункових листах у позивача за липень 2022р. залишок на кінець місяця становив 53620,10 грн., так само за серпень 2022р. 56733,30 грн. включаючи нараховану компенсацію за невикористану відпустку в сумі 8710,80 грн. У вересні та жовтні відповідач частково погасив заборгованість і станом на кінець жовтня 2022р. має загальну заборгованість із заробітної плати в сумі 49761,30 грн. з відрахуванням обов`язкових утримань.

Суд погоджується із доводами сторін, що середньоденний заробіток позивача складає 256,20 грн, оскільки він визначений в порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Як зазначено в ч.1 ст.117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

В п.20 Постанови ПВСУ №13 від 24.12.99р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вказано, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як зазначено постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц від, 26 червня 2019 року суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Суд враховує, що загальновідомим фактом є зменшення економічної активності суб`єктів підприємницької діяльності внаслідок збройної агресії іншої держави. З розрахункових листів вбачається, що відповідач добровільно частково сплачував заборгованість нарахованої позивачу зарплати. Але в листопаді 2022р. припинив її сплачувати, що зумовило позивача 07.11.2022р. звернутися до суду.

Таким чином, з дня звільнення позивача до дня ухвалення рішення складає сума середнього заробітку дорівнює 184 дня * 256,20 грн. =47140,80 грн.

Позивач не обґрунтовував обставин ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат і на них не посилався.

Таким чином, оскільки сума середнього заробітку складає розміру заборгованості суд із врахуванням справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця приходить висновку визначити розмір середнього заробітку за затримку розрахунку у розмірі 18% від загальної заборгованості. 49761,30 грн.*18%=8957 грн.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992 грн 40 коп., слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Ковельсільмаш»» на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 розрахункові виплати, нараховані йому при звільненні в сумі 49761,30 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 8957 грн..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Ковельсільмаш»» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

В задоволенні іншої частини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1

Представник позивача : адвокат Самулевич Олена Миколаївна, адреса : вул. Незалежності,101, м. Ковель, Волинська область, 45008.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання" "Ковельсільмаш", код ЗКПО 31533318, адреса реєстрації: пр. Університетський,1, м. Харків, Харківська область, Україна, 45007; адреса розташування : вул. Варшавська,1, м. Ковель, 45007.