КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №824/41/22
провадження №22-ск/824/4/2023 Головуючий суддя: Сушко Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 рокуКиївський апеляційний суд у складі:

судді Сушко Л.П.,

за участю секретаря Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств "Бона Деа" від 02 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 02 березня 2020 року (справа № 3008-19/01) задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 .. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 2 064 600,00 грн, 14 400,00 грн витрат на правову допомогу та визнано розірваним договір підряду на організацію та проведення ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 , від 15 листопада 2016 року. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

02 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 02 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 02 березня 2020 року (справа № 3008-19/01) вважає незаконним, оскільки третейському суду не підвідомчі справи, що виниклих з правовідносин (захист прав споживачів), а також посилався на недотримання положень Закону України «Про третейські суди» щодо погодження сторонами кількісного складу третейського суду. Просив рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 02 березня 2020 року (справа № 3008-19/01) скасувати та стягнути на його користь судовий збір.

ОСОБА_3 подав заперечення на заяву про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 02 березня 2020 року, у якому просив заяву залишити без задоволення. Обгрунтовуючи свої заперечення вказав, що під час розгляду справи третейським судом відповідачу регулярно направлялись повідомлення про наявність спору, а також про розгляд заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 02 березня 2020 року, вказане підтверджується матеріалами справи. А тому вважає, що відповідач не навів аргументів для поновлення пропущеного процесуального строку з 02.06.2020 року по 08.02.2022 року для звернення до суду із даною заявою. Звертає увагу суду на те, що враховуючи, що відповідач не з`являвся в судове засідання, процесуальних документів не подавав, будучи належним чином повідомленим, тому питання складу третейського суду залишив на розсуд позивача і третейського суду.

01 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав до суду на обгрунтування правової підстави щодо скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств "Бона Деа" від 02.03.2020 року № 300-19/01 довідку Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві від 24.09.2003 року № 5570/03, із змісту якої вбачається, що одним із видом його діяльності, як суб`єкта господарського діяльності є інші індивідуальні послуги (КВЕД) 93.05.0, тобто надання ним ремонтних послуг, які визначені договором, який укладено мною та ОСОБА_2 підпадає під вище наведений вид діяльності ОСОБА_1 (а.с. 169-170).

09 лютого 2023 року ОСОБА_2 подав заперечення на заяву ОСОБА_1 від 01.02.2023 року, вважає помилковим твердження ОСОБА_1 , що надана ним довідка дає підстави для скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств "Бона Деа" від 02.03.2020 року № 300-19/01 (а.с. 174-179), виходячи з наступного.

Відповідно до даних з офіційного сайту Державної служби статистики України, на якому розміщена інформація про види економічної діяльності, у поясненнях до виду економічної діяльності 93.05.0 «Надання інших індивідуальних послуг», на який посилається ОСОБА_1 , зазначено, що цей підклас включає «надання будь-яких інших індивідуальних послуг, наприклад, експлуатацію автоматів (фотоавтоматів, автоматичних ваг, приладів для вимірювання артеріального тиску тощо), послуги чистильників взуття, носильників, послуги з паркування автомобілів, надання супроводження (ескортів), дослідження генеалогії, послуги служб знайомств та бюро одружень, діяльність астрологів та екстрасенсів, послуги для домашніх тварин, (утримання, догляд, дресирування) тощо». Отже даний КВЕД ні як не може бути застосований під такий вид діяльності як ремонтні роботи в квартирі.

Також вказував, що 15 грудня 2022 року ОСОБА_1 подано до суду копію Свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 , в якому зазначено, що він був зареєстрований як підприємець 14 квітня 2003 року, але не надано жодних належних доказів, що на момент укладання Договору від 15 листопада 2016 року, ОСОБА_1 був фізичною особою-підприємцем (а.с. 156-157). Відповідно до змісту Договору підряду на організацію та проведення ремонтних робіт від 15 листопада 2016 року, ОСОБА_1 зазначений як фізична особа. Жодних відомостей про те, що він є підприємцем, або посилань на будь-які документи, які б вказували, що він підписує договір як підприємець, немає.

Зазначає, що ОСОБА_1 ні до підписання Договору, ні в момент підписання Договору, ні після підписання Договору, не повідомляв ні ОСОБА_2 ні його представнику про те, що він є підприємцем та/або буде виконувати роботи, зазначені в Договорі, як підприємець.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_2 вважає, доводи на які спирався ОСОБА_1 для скасування рішення № 3008-19/01 від 02.03.2020 року Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств "Бона Деа" необгрунтованими.

В суді заявник пояснював, що він уклав договір на ремонт квартири як фізична особа про що зазначено в договорі, в подальшому змінив свої пояснення, зазначив, що він як підприємець ФОП уклав договір, на підтвердження цього надав свідоцтво, що він на час укладання договору був зареєстрований як фізична особа-підприємець, та рахував що до його діяльності входить роботи по ремонту квартир.

В суді представник стягувача, заперечувала проти задоволення заяви. Зазначила, що підстав визначених законом для скасування рішення третейського суду відсутні. Також вказувала, що боржник підписував заяву як фізична особа, а тому положення Закону України "Про захист прав споживачів" застосовані не можуть. А його діяльність не як підприємця не пов`язана з наданням послуг по ремонту квартир, що підтверджується видом діяльності боржника "Надання інших індивідуальних послуг".

Дослідивши матеріали справи та матеріали справи третейського суду № 3008-19/01, вислухавши пояснення учасників процесу суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств "Бона Деа" від 02 березня 2020 року не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Відповідно до ч. 3 ст.51 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Перелік підстав для скасування рішення третейського суду, передбачених Законом України «Про третейські суди» та ЦПК України, є вичерпним, і тягар доведення наявності зазначених підстав покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 01/08/2017 (провадження № 61-12686ав21).

Так, при зверненні із заявою про скасування рішення третейського суду заявник посилався на недотримання положень Закону України «Про третейські суди» щодо погодження сторонами кількісного складу третейського суду.

Відповідно до ст. 16 ЗУ "Про третейські суди" склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду. У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 17 Закону України «Про третейські суди» формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду. Формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами.

З матеріалів третейської справи встановлено, що ОСОБА_1 був обізнаний про перебування на розгляді позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів. Однак, матеріали справи не містять доказів щодо не погодження ним кількісного складу третейського суду.

Також, відповідно до п. 13 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств "Бона Деа" підписання третейської угоди, навіть без прямого зазначення, свідчить про те, що доручають Голові Третейського суду самостійно призначити для розгляду справи третейських суддів зі списку.

Відтак, доводи заяви щодо недотримання положень Закону України «Про третейські суди» щодо погодження сторонами кількісного складу третейського суду, не заслуговують на увагу суду. Склад Третейського суду був сформований у відповідності із вимогами Закону України «Про третейські суди» та Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств "Бона Деа".

Крім того, заявник посилався на те, що третейському суду не підвідомчі справи з виниклих правовідносин (захист прав споживачів).

Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов`язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Суд погоджується з доводами ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не надано жодних належних доказів, що на момент укладання Договору від 15 листопада 2016 року, ОСОБА_1 підписував договір як фізична особа-підприємцем, оскільки у самому договорі він зазначений як фізична особа, та відсутні в ньому будь-які посилання на фізичну особу-підприємця. Крім того вид діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , який був зареєстрований 14.04.2003 року не пов`язаний з наданням будівельних робіт та послуг, що підтверджується доказами наявними у матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що доводи заяви щодо не підвідомчості третейському суду справи не заслуговують на увагу, оскільки договір підписаний між двома фізичними особами, які не є суб`єктами надання послуг у розумінні ЗУ "Про захист прав споживачів", отже зазначений закон не розповсюджується на договірні відносини, що виникли між сторонами. Крім того, даний спір не містить ознак, в силу яких його можна було б віднести до категорії справ, які не підвідомчі третейським судам, така категорія спорів визначена ст. 6 Закону.

Виходячи зі змісту третейської угоди та рішення Третейського суду, оскаржуване рішення прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою та ним не вирішено питань, що виходять за її межі.

З матеріалів справи вбачається, що третейська угода не визнана судом недійсною і ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження цього.

Таким чином рішення Третейського суду не може бути скасовано з підстав зазначених у заяві.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств "Бона Деа" від 02 березня 2020 року, оскільки рішення третейського суду ухвалено з дотриманням вимог Закону України «Про третейські суди» та Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств "Бона Деа", а тому підстав, передбачених статтею 458 ЦПК України, для його скасування немає.

Керуючись ст. 454-458 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств "Бона Деа" від 02 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств "Бона Деа" від 02 березня 2020 року залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду через Київський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу або про відмову в його скасуванні, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено «16» лютого 2023 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко