Провадження № 2/243/278/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення сум недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення сум недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу на майно, що увійшло до спадщини після його смерті, в тому числі й на недоотриману пенсію. На запит нотаріуса Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було повідомлено про відсутність недоотриманої пенсії через те, що померлий ОСОБА_4 після листопада 2014 року не був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа та не мав відповідної довідки. У травні 2021 року позивачка звернулася до відповідача із запитом щодо причин ненадання інформації щодо наявності недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_4 з листопада 2014 року, та додала копію довідки № 1426/66049 від 13.01.2016 виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, відповідно до якої ОСОБА_4 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а отже мав статус внутрішньо переміщеної особи. Також, позивачка просила надати їй рішення про припинення пенсії ОСОБА_4 за період з листопада 2014 року по 28 вересня 2020 року. Згідно листа від 22.06.2021 за № 5730-5002/П-15/8-0500/21 позивачці було відмовлено у задоволенні вказаного запиту, відповідач зазначив, що ОСОБА_4 не надав до управління довідку внутрішньо переміщеної особи відповідно до Постанови № 509 від 01.10.2014, то виплата пенсії з листопада 2014 рок не проводилася. Також, відповідач посилався на ст. 61 Закону України 2262, відповідно до якої суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються

пенсією у разі втрати годувальника. Суми недоотриманої пенсії виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців з моменту смерті пенсіонера. Відповідач зазначає, що така заява не надходила. Позивачка не погоджується з такою бездіяльністю відповідача, яка полягає у ненаданні нотаріусу сум невиплаченої пенсії, які належали батькові позивачки за життя, та не були ним отримані з причин, які не залежили від його волі. Позивачка зазначила, що сума щомісячної пенсії її батька складала приблизно 3500 гривень. Приблизна сума недоотриманої пенсії батька з листопада 2014 року складає: 3500 грн. (щомісячна пенсія) х 71 (11,12 місяці 2014 року + 12 місяців 2015 року + 12 місяців 2016 року + 12 місяців 2017 року + 12 місяців 2018 року

+ 12 місяціа 2019 року + 9 місяців 2020 року) = 248500,00 грн. Узв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , грошові суми набуті в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 у виді недоотриманої пенсії в розмірі 248500,00 грн.та судовий збір у розмірі 2485,00 грн.

Позивачка ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, причину неявки суду не повідомив.

Разом з тим, від останнього надійшов до суду відзив на позов, в якому зазначено, що ОСОБА_4 перебував на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України № 2262. Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Суми недоотриманої пенсії виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Зазначив, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позивачка у визначений строк ч. 3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до Головного управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії за життя свого батька не зверталася. Померлому ОСОБА_4 з 01.11.2014 було припинено нарахування та виплату пенсії згідно атестату № 3002, у зв`язку з призупинення здійснення фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою. Після припинення нарахування та виплати пенсії померлий ОСОБА_4 до Головного управління з заявою про поновлення нарахування та виплати пенсії не звертався. Відповідач зазначив, що особи з населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, мають можливість одержання пенсійних виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, отримання довідки внутрішньо переміщеної особи, особистого звернення або у встановлених законом випадках через законних представників до пенсійного органу за місцем реєстрації ВПО щодо поновлення пенсійних виплат. Померлий ОСОБА_4 таким правом не скористався, пенсія за період з 01.11.2014 по 28.09.2020, дата його смерті, не нараховувалася та не виплачувалася, а тому сума недоотриманої пенсії на яку померлий мав право за життя відсутня.Головне управління ПФУ в Донецькій області вважає, що оскільки ним не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивачки, тому, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом публікації оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в судовому засіданні участі не приймали, пояснень з приводу заявлених вимог суду не надали.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 16 січня 1998 року. Згідно паспортних даних позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки від 28.03.2016 № ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та фактичне місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно довідки від 13.01.2016 № 1426/66049 був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно документів долучених відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до відзиву на позов слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З розрахунку пенсії за вислугу років станом на 02.03.2021 розмір пенсії (з надбавками) ОСОБА_4 становив 2821,18 гривень. Згідно атестату № 3002 ОСОБА_4 було знято з обліку до з`ясування обставин та з 01.11.2014 припинено нарахування та виплату пенсії, у зв`язку з призупинення здійснення фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 03 лютого 2021 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м.Харків) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Київському районі м. Донецьк, в Україні помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно атестату № 131 ОСОБА_4 було знято з обліку в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата актового запису 03 лютого 2021 року.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63912258 від 13.03.2021, який сформовано приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О. слідує, що 13.03.2021 було заведено спадкову справу номер у Спадковому реєстрі 67339656, номер у нотаріуса 47/2021, де спадкодавцем є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як слідує зі спадкової справи, наданої на підставі ухвали суду від 18.10.2021 приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О., з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 зверталася його донька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка в своїй заяві вказала, що спадкоємцями за законом крім неї є дружина спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .На підставі вказаної заяви позивачки ОСОБА_1 приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 47/2021, номер у Спадовому реєстрі 67339656. Підтвердження щодо видачі свідоцтва про право на спадщину та наявності заповіту відсутні.

На запит приватного нотаріусаСлов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орлової Л.О., Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було надано відповідь від 23.03.2021 № 0500-0304-8/6540 з якої слідує, що ОСОБА_4 перебував на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України № 2262. Відповідно до ст. 61 Закону України № 2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. З листопада 2014 року особам, які перемістились на підконтрольну українській владі територію та взяті на облік згідно Порядку оформлення та видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2014 № 509, поновлюється виплата пенсій та інших соціальних виплат з бюджету усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на підставі заяви таких осіб до органів, які здійснюють вказані виплати протягом всього строку дії довідки. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не зареєструвався як внутрішньо переміщена особа на підконтрольній українській владі території та не надав довідку, що підтверджує цей статус, відповідно до Порядку № 509, виплата пенсії не проводилась з листопада 2014 року. Суми недоотриманої пенсії виплачуються, якщо звернення за ними надійшло до органів Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Заява про нарахування та виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_4 до Головного управління не надходила. На дату смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилися суми недоотриманої пенсії, але дані суми не включаються до складу спадщини згідно ст. 61 Закону України № 2262.

Крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на звернення ОСОБА_1 23.06.2021 було надано відповідь за № 5730-5002/П-15/8-0500/21 з викладеними аналогічним обставинами вказаними у відповіді адресованої приватному нотаріусу. Стосовно питання про видачу копії протоколу про призначення пенсії повідомлено, що архів пенсійних справ знаходиться у м. Донецьк, який внесено до переліку тимчасово непідконтрольних українській владі населених пунктів згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на неодноразові витребування судом щодо надання саме витягу з електронної пенсійної справи ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2014 року по 28 вересня 2020 року, із зазначенням даних про нарахування, виплату або невиплату сум пенсії, останнім було надано до суду розрахунок заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_4 за період з 01 листопада 2014 року по 30 вересня 2020 року, який виконаний в довільній формі та з якого слідує, що пенсія ОСОБА_4 була нарахована та невиплачена за листопад 2014 року в розмірі 2504,33 гривень. Пенсія за період з грудня 2014 року по вересень 2020 року включно ОСОБА_4 не нараховувалася.

Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було надано до суду скріншот екрану довідки про доходи пенсіонера ОСОБА_4 з якої слідує, що сума пенсії за період з 01 листопада 2014 року по 30 вересня 2020 року, складає 2504,33 гривень.

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Як слідує з матеріалів справи, та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально- виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме вказаним Законом.

Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі

втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Таким чином, з огляду на наведені норми права слідує, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово. Ці спадкоємці набувають право на спадщину в рівних частках.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи наведене, суд зауважує, що на підставі ухвали суду від 18.10.2021 приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О. було надано копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої слідує, що з відповідною заявою про прийняття спадщини зверталася донька померлого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка в своїй заяві вказала, що спадкоємцями за законом крім неї є дружина спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Разом з тим, свідчення щодо прийняття іншими спадкоємцями спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 в матеріалах спадкової справи відсутні. Крім того, підтвердження щодо видачі свідоцтва про право на спадщину та наявності заповіту також відсутні.

Таким чином, зважаючи на вказані обставини вище, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Як зазначається позивачкою за змістом позовної заяви та визнається відповідачем за змістом відзиву на позов, спадкодавець ОСОБА_4 був пенсіонером та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території. Відповідачем зазначено, що з листопада 2014 року особам, які перемістились на підконтрольну українській владі територію та взяті на облік згідно Порядку оформлення та видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2014 № 509, поновлюється виплата пенсій та інших соціальних виплат з бюджету усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на підставі заяви таких осіб до органів, які здійснюють вказані виплати протягом всього строку дії довідки. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не

зареєструвався як внутрішньо переміщена особа на підконтрольній українській владі території та не надав довідку, що підтверджує цей статус, відповідно до Порядку № 509, тому пенсія йому не нараховувалася з листопада 2014 року.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене. Отже, призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена.

Відповідачем відомостей нотаріусу про розмір недоотриманої пенсії за період з 01 листопада 2014 року по 28 вересня 2020 року не надано, без чого нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, крім іншого, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки відповідач не визнає наявність у нього заборгованості перед спадкодавцем з огляду на вимоги ст. 61 Закону України № 2262, відомостей про спірну заборгованість нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не надав, тобто вказані обставини у їх сукупності унеможливлюють виконання нотаріусом своїх повноважень щодо видачі такого свідоцтва, отже додаткове звернення позивача до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом як обов`язкова передумова для звернення до суду не вимагається.

Також, суд зазначає, що позивачка звертаючись до суду з даними вимогами, вказує, що сума щомісячної пенсії її батька складала приблизно 3500 гривень, та самостійно розрахувала суму недоотриманої пенсії батька з листопада 2014 року по момент його смерті, яка за її підрахунком склала 248500,00 грн.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для прийняття вказаного розрахунку позивачки саме в розмірі визначеному останньою, оскільки розрахунок не містить відповідних доказів щодо розміру саме такої суми щомісячної пенсії її батька.

Також, оскільки відповідачем на неодноразові вимоги суду щодо надання саме витягу з електронної пенсійної справи пенсіонера ОСОБА_4 , надано розрахунок заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_4 за період з 01 листопада 2014 року по 30 вересня 2020 року, який виконаний в довільній формі та з якого слідує, що пенсія ОСОБА_4 була нарахована та невиплачена за листопад 2014 року в розмірі 2504,33 гривень, а пенсія за період з грудня 2014 року по вересень 2020 року включно ОСОБА_4 не нараховувалася, суд позбавлений можливості самостійно достовірно обчислити розмір недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01 листопада 2014 року по 28 вересня 2020 року.

За викладених обставин, суд встановивши, що позивачка має право на спадкове майно - пенсію за віком ОСОБА_4 , доходить висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.

Слід зазначити, що визначаючи період невиплаченої пенсії за змістом позовної заяви, позивач виходила з моменту припинення нарахування та виплати пенсії її батьку, а саме 01 листопада 2014 року, та зважаючи, що відповідачем надані відомості стосовно нарахування пенсії ОСОБА_4 за листопад 2014 року, однак вказана сума пенсії не була виплачена за його життя, по момент його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, оскільки за життя батько позивачки недоотримав пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивачка є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд доходить висновку, що позивачка як спадкоємець набула право на отримання невиплаченої пенсії. При цьому ненадання відповідачем відомостей про розмір цієї пенсії не має бути перешкодою для належного захисту порушеного права позивача (такий підхід було застосовано ВС у постанові № 638/19167/19 від 30.11.2022). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у

спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, але з урахуванням неможливості обчислення її розміру через ненадання відповідачем належних відомостей і як наслідок неможливості її стягнення за рішенням суду, ефективним способом захисту порушеного права в такому випадку суд вважає визнання за позивачкою права на недоотриману пенсію ОСОБА_4 за період з 01 листопада 2014 року по 28 вересня 2020 року та зобов`язання відповідача виплатити позивачці недоотриману пенсію ОСОБА_4 за період з 01 листопада 2014 року по 28 вересня 2020 року.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки вимоги позивачки судом задоволені у повному обсязі, то необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 2485,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення сум недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію ОСОБА_4 за період з 01 листопада 2014 року по 28 вересня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 листопада 2014 року по 28 вересня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір у розмірі 2485 (дві тисячі чотириста вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 21.02.2023.

Суддя І.Ю. Фалін