П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 357/5216/21

Номер провадження № 22-ц/824/401/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Орєхова О. І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 листопада 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 1562221.

23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 23042020, відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 23 квітня 2020 року до договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 33 352 грн. У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Невід`ємною частиною кредитного договору є правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті товариства. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23 квітня 2020 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 1562221 в розмірі 33 352 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року (а.с. 155-167) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 1562221 від 28 листопада 2019 року у розмірі 33 352 гривень 00 копійок та судовий збір у сумі 2 270 гривень 00 копійок, а загалом 35 622 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 26 вересня 2022 року ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до реєстру боржників від 23 квітня 2020 року до договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача у сумі 33 352 грн., з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 480 грн. - сума заборгованості за відсотками; 14 872 грн. - сума заборгованості за пенею, у зв`язку з чим, кредитор не мав право нараховувати проценти та неустойку після закінчення строку повернення кредиту. В свою чергу, суд першої інстанції не встановив строк повернення кредитного зобов`язання, що має істотне значення для справи, оскільки після цього строку, позивач не має права нараховувати проценти та неустойку. Відповідно до договору, дата повернення коштів - 28 грудня 2019 року.

На думку скаржника, суд першої інстанції правильно визначивши нарахування з додатку № 1, встановив, що проценти нараховані з 28 листопада 2019 року по 27 березня 2020 рік, тобто поза межами строку повернення кредиту. Також, суд першої інстанції не вірно визначив проценти. Розмір процентів та неустойки є непропорційно великою сумою компенсації, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

10 листопада 2022 року від позивача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив з відповідними підтвердженнями про направлення його скаржнику.

З вказаного відзиву вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін.

Позивач зазначає, що скаржник не заперечує факту укладення ним кредитного договору, отримання кредитних коштів, відступлення права вимоги до позивача, а заперечує лише розмір нарахованих процентів та неустойки. У додаткових поясненнях позивач надав пояснення щодо складових розміру заборгованості та на підставі наявних у матеріалах справи доказів, просив суд вважати вірним розмір заборгованості за договором № 1562221 від 28 листопада 2019 року в загальній сумі 33 352 грн., з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 352 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6 000 грн. - сума заборгованості за штрафами. На підтвердження розміру заборгованості відповідача, позивачем було надано картку обліку, яка видана та оформлена первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна». Тобто, позивач не розробляв зазначену картку та не здійснював жодних додаткових нарахувань. Згідно розрахунку заборгованості, складова заборгованості за основною сумою боргу становить 12 000 грн., складова заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредиту з врахуванням сплат становить 15 352 грн., а складова заборгованості за нарахованими штрафами становить 6 000 грн. Згідно графіку платежів - дата повернення позики та сплати нарахованих відсотків - 28 грудня 2019 року, а сума складає 15 240 грн., з яких: 12 000 грн. - сума позики та 3 240 грн. - сума нарахованих відсотків. Тобто, через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 1562221 від 28 листопада 2019 року, були застосовані положення п. 3.6.1 та 3.6.2 договору та відбулися відповідні нарахування. Таким чином, позивачем надано належні і допустимі докази на підтвердження розміру заборгованості відповідача за вищевказаним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором перед первісним кредитором, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість у сумі 33 352 грн. Після відступлення первісним кредитором права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки старого ні на рахунки нового кредитора. Відповідачем не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Щодо вищевказаних висновків суду, слід зазначити наступне.

Судом встановлено, 28 листопада 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено договір № 1562221 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Згідно п. 1.1 вказаного договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у загальній сумі 12 000 грн. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.

Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка становить 0,90 % від суми позики за кожен день користування позикою (328,50% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору; стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657% річних). Загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 127% від суми позики (у процентному виразі) або 15 240 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою - 27% від суми позики (у процентному виразі) або 3 240 грн. (у грошовому виразі) (п.1.3-1.4). Позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом (п.1.5). У випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (п.1.6). Після вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 грн., товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається в особистому кабінету клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою (п. 1.7) Відповідно до п.4.4 договору, у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 144 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4-го дня прострочення виконання зобов`язань за договором. Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 6 000 грн (п. 4.5)(а.с. 07-09).

23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 23042020, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2 вказаного договору, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками, акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п. 1.3 договору факторингу, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, фактор протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі реєстру боржників, зобов`язується направити простою кореспонденцією через відділення Укрпошти або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції, підготовлені за формою згідно додатку № 3 до цього договору, письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору. Згідно п. 3.9 договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. При перерахуванні коштів, клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні дані боржників: прізвище, ім`я, по батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору (а.с. 14-16).

Відповідно до реєстру боржників від 23 квітня 2020 року до договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 в сумі 33 352 грн., з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 480 грн. - сума заборгованості за відсотками; 14 872 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 19).

Із картки обліку ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що станом на 23 квітня 2020 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість за договором № 15622221 від 28 листопада 2019 року, яка становить 33 352 грн. (а.с. 22).

25 березня 2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» направило на поштову адресу ОСОБА_2 повідомлення про відступлення права вимоги по договору № 1562221 від 28 листопада 2019 року (а.с. 21).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3-6,8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини 12 статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).

Відповідно до статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Системний аналіз статей 599, 1049, 1054 ЦК України вказує про те, що належним виконанням кредитного договору є зарахування на узгоджений сторонами рахунок кредитора суми кредиту, передбачених договором процентів та можливих штрафних санкцій, у разі їх нарахування.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 28 листопада 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено договір № 1562221 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Згідно п. 1.1 вказаного договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у загальній сумі 12 000 грн. Позика видається строком на 30 днів. Сторони погодили процентну ставку за користування коштами та неустойку у вигляді штрафу.

Умовами вищевказаного договору, сторони погодили, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (п.1.6). Після вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 грн., товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається в особистому кабінету клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою (п. 1.7)

Із матеріалів справи не вбачається, що відповідачем було ініційовано продовження строку користування позикою та змінено дату погашення позики, у зв`язку з чим, датою повернення коштів є 28 грудня 2019 року.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст.1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ч. 1 ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до частини першої статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З вказаного вбачається, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 23042020, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги, зокрема, до ОСОБА_2 , на суму 33 352 грн., за договором № 1562221 про надання коштів у позику.

Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги за договором № 1562221 про надання коштів у позику до позичальника ОСОБА_2 .

На виконання договору факторингу№23042020 від 23 квітня 2020 року, згідно вимог ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», та запропоновано відповідачу погасити заборгованість за договором № 1562221 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 28 листопада 2019 року.

Проте, заборгованість відповідачем погашена не була ні попередньому кредитору, ні позивачу.

Згідно п. 1.2 договору № 15622221 від 28 листопада 2019 року, позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.

З вказаного вбачається, та не заперечується сторонами, що датою повернення коштів за договором № 1562221 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 28 листопада 2019 року є 28 грудня 2019 року.

Укладаючи договір № 15622221 від 28 листопада 2019 року, сторони погодили знижену та стандартну процентну ставку за користування кредитом.

Пунктом 3.3 вказаного договору сторони визначили, що умовами застосування зниженої процентної ставки є дотримання клієнтом терміну повного повернення позики, зазначеного у графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше 3 календарних днів.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором № 15622221 від 28 листопада 2019 року, проценти слід нараховувати за стандартною процентною ставкою.

Згідно п. 1.3.2 договору, стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657% річних).

Таким чином, виходячи з умов договору, процентна ставка за користування відповідачем позикою становить 216 гр. за кожен день користування позикою.

Вищевказаний розмір процентів узгоджується із розміром процентів зазначеним у картці обліку ТОВ «Авентус Україна».

Слід зазначити, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, тобто після 28 грудня 2019 року.

Проте, досліджений колегією суддів розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах 15 352 грн. включає період з 01 січня 2020 року по 27 березня 2020 року, який виходить за межі строку кредитування.

Отже, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 01 січня 2020 року по 27 березня 2020 року не підлягає задоволенню.

Пунктами 4.4-4.5 договору встановлено, що у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 144 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4-го дня прострочення виконання зобов`язань за договором. Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 6 000 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було прострочено виконання зобов`язань за договором № 15622221 від 28 листопада 2019 року, у зв`язку з чим, ТОВ «Авентус Україна» мало право на нарахування відповідачу штрафу, який згідно умов договору становить 6 000 грн. Розмір штрафу у сумі 6 000 грн. відображено і в картці обліку складеної ТОВ «Авентус Україна».

Пунктом 3.5 договору визначено, що отримані грошові кошти від клієнта, товариство направляє для погашення заборгованості за договором у наступній черговості: у першу чергу - прострочена до повернення сума позики та прострочені проценти за користування позикою; у другу чергу - сума позики та проценти за користування позикою; у третю чергу - неустойка та інші платежі відповідно до договору.

Із картки обліку складеної ТОВ «Авентус Україна» вбачається, та не заперечується сторонами, що 27 березня 2020 року відповідачем було здійснено платіж на погашення заборгованості за договором № 15622221 від 28 листопада 2019 року у сумі 9 800 грн.

Вказані кошти, виходячи з умов договору позики з урахуванням графіку розрахунків, згідно яких, у відповідача наявна заборгованість у сумі: 12 000 - основна заборгованість; 6 480 грн. (216 грн. х 30 днів) - проценти, слід розподілити наступним чином: 6 480 грн. - кошти на погашення процентів; 3 320 грн. - кошти на погашення основного боргу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що проценти за користування позикою позичальником були сплачені в повному обсязі.

Натомість, кошти на погашення тіла кредиту, були сплачені частково та не було сплачено неустойку (штраф), у зв`язку з чим, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 15622221 від 28 листопада 2019 року у сумі 14 680 грн., з яких: 8 680 грн. - основна заборгованість; 6 000 грн. - штраф.

В свою чергу, суд першої інстанції на вищевказані обставини уваги не звернув, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку для наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 33 352 гривень 00 копійок.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 15622221 від 28 листопада 2019 року у сумі 14 680 грн., з яких: 8 680 грн. - основна заборгованість; 6 000 грн. - штраф, а також для стягнення судового збору у сумі 999 грн. 18 коп.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що штраф не може обчислюватися за кожен день прострочення, оскільки пунктами 4.4-4.5 договору встановлено, що у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 144 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4-го дня прострочення виконання зобов`язань за договором. Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 6 000 грн., що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з позивача на користь скаржника підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 906 грн.

При цьому, враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зробити взаємозалік та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 906 грн. 82 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованості за договором № 15622221 від 28 листопада 2019 року у сумі 14 680 грн., з яких: 8 680 грн. - основна заборгованість; 6 000 грн. - штраф.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 906 грн. 82 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура