Провадження №22-ц/812/141/23
У Х В А Л А

Іменем України

21 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участі представника позивача адвоката Євтєєвої Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №489/219/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення, яке постановив Новобузький районний суд Миколаївської області під головуванням судді Васильченко-Дрига Н.О. у приміщенні цього суду 31 травня 2022 року, повний текст якого складений того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та визнання договору оренди землі недійсним,

у с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі ГУ Держгеокадастр), ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що 25 квітня 2018 року позивач звернувся із заявою до ГУ Держгеокадастру про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, до якої долучив копію викопіювання із зазначенням бажаного розташування земельної ділянки.

Відповідач листом відмовив у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, пославшись на те, що відповідно до графічного матеріалу із зазначеним бажаним місцем розташування земельної ділянки, не вказано назву населеного пункту. На повторні звернення відповідач повідомив, що бажана земельна ділянка, яка зазначена на картографічних матеріалах, відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, на яких розташовані багаторічні насадження. ОСОБА_1 зазначав, що відсутність належним чином оформленого наказу про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що ГУ Держгеокадастру не прийняло рішення з числа тих, які відповідач повинен ухвалити за законом, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21червня 2019 року у справі №400/868/19 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі. Визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Також було зобов`язано відповідача розглянути заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Вищевказане рішення Миколаївського окружного адміністративного суду не виконано.

29 квітня 2020 року відповідач повідомив позивача, що земельна ділянка, яка була предметом спору по справі №400/868/19, відчужена за результатами проведених земельних торгів, які відбулися 24 вересня 2019 року, на користь ОСОБА_2 та 19 травня 2020 року відповідач надав йому копію договору оренди вищезазначеної земельної ділянки.

Позивач вважав дії відповідача по проведенню вказаних земельних торгів та укладання договору оренди земельної ділянки від 24 вересня 2020 року неправомірними та такими, що суперечать положенням чинного законодавства України.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив суд: визнати протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру, що полягає у неприйнятті рішення у формі наказу за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 , про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Баратівської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області (за межами населених пунктів);

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України прийняти рішення у формі наказу за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 25 квітня 2018 року, 18 червня 2018 року, 19вересня 2018 року, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Баратівської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області (за межами населених пунктів);

визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру, що полягають у прийнятті рішення у формі наказу від 20 чрвня 2019 року №305 «Про проведення електронних земельних торгів у формі аукціону».

визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру, що полягають у проведенні електронних земельних торгів у формі аукціону від 24 вересня 2019 року та складанню протоколу від 24 вересня 2019 року №5348 про проведення електронних торгів;

визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру щодо укладання договору оренди землі від 24 вересня 2019 року укладеного між ГУ Держгеогадастром та ОСОБА_2 стосовно земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:000:0609, яка розташована за межами населенного понкту в межах Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області;

визнати недійсним договір оренди землі від 24 вересня 2019 року, укладений між ГУ Держгеокадастру та ОСОБА_2 , стосовно земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:000:0609, яка розташована за межами населенного понкту в межах Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Відповідач ГУ Держгеокадастру до суду подав відзив на позовну заяву, в якому просив закрити провадження у справі в частині визнання протиправною бездіяльність у неприйнятті рішення у формі наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та зобов`язати Головне управління прийняти рішення у формі наказу за результатами розгляду заяв від 25 квітня 2018 року, 18 червня 2018 року, 19 вересня 2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, оскільки даний спір не належить розглядати за правилами цивільного судочинства. В іншій частині вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог, оскільки спірну земельну ділянку було включено у передбаченому законодавством порядку до переліку земельних ділянок державної власності, право оренди на які буде продано на земельних торгах (аукціоні), що виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 31 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, що полягає у неприйнятті рішення у формі наказу за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Баратівської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області (за межами населених пунктів).

Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України прийняти рішення у формі наказу за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 25.04.2018 року, 18.06.2018 року, 19.09.2018 року, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Баратівської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області (за межами населених пунктів).

Стягнуто з ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 301,70 гривень 70 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на ті ж самі обставини, якими мотивує позовну заяву.

Також позивач наголосив, що відсутні докази того, що на момент звернення його за наданням дозволу на розроблення проекту з метою отримання спірної земельної ділянки у власність, ця ділянка вже була сформована, відповідач не мав право виставляти на земельні торги земельну ділянку, яку позивач бажав отримати у приватну власність відповідно до положень статі ЗК України, і вчинення відповідачем дій по проведенню вказаних земельних торгів свідчить про свідоме порушення ним законних прав та інтересів ОСОБА_1 тягнучи за собою їх визнання неправомірними та такими, що суперечать положенням чинного законодавства України.

Від відповідача ГУ Держгекадастру надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду скасувати, посилаючись на те, що суд першої інстанції на підставі системного аналізу статей 134 - 136 Земельного кодексу України, врахувавши висновки Верховного Суду, з`ясував всі обставини та дійшов правильного висновку щодо ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності рішень та дій Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у проведенні електронних земельних торгів у формі аукціону, укладанні договору оренди землі із переможцем торгів ОСОБА_2 та відповідно визнанні недійсним договору оренди землі від 24 вересня 2019 року, а тому прийняті відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України в межах наданих повноважень та з врахуванням всіх обставин. Проте з матеріалів справи вбачається, що позивачем порушується питання, пов`язані з виконанням судового рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі №400/868/19 за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, регламентуються IV розділом Кодексу адміністративного судочинства - відповідно до статті 383 КАС України.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, були повідомлені про час та місце судового засідання шляхом надіслання судових повісток поштовим зв`язком.

Від представника позивача адвоката Євтєєвої Т.В. 13 лютого 2023 року надійшло через систему «Електронний суд» клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції за допомогою власних засобів зв`язку адвоката, яке було задоволено ухвалою апеляційного суду від 16 лютого 2023 року. Однак у визначений для розгляду справи день та час (21 лютого 2023 року о 9год 45 хв.) представник ОСОБА_3 на зв`язок із судом не вийшла, незважаючи на неодноразові спроби апеляційного суду встановити зв`язок.

Зважаючи на вимоги статей 128, 130, частини 5 статті 212 ЦПК України щодо розподілу ризиків технічної неможливості участі у відеоконференції та переривання зв`язку, частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи, враховуючи, зокрема, що матеріали справи є достатніми для проведення судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

До того ж після передачі земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0609 у власність територіальній громаді в особі Софіївської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області та набрання чинності п. 24 Розділу X Земельного кодексу України Головне управління втратило повноваження щодо розпорядження цією земельною ділянкою.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 . Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03 лютого 2023 року справу призначено до розгляду на 21 лютого 2023 року.

Відповідно до змісту статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Основою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. Виходячи з цього, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Відповідно до статті 512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однієї із заявлених у справі, яка переглядається, позовних вимог є вимога про визнання недійсним договору оренди землі від 24 вересня 2019 року, укладеного між ГУ Держгеокадастру (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар), предметом якого є оренда земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:000:0609, яка розташована за межами населеного пункту в межах Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (том 1, а.а. 34-36).

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у спільній власності територіальних громад, є районні, обласні ради та Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом (частини 2, 4 статті 4 Закону України «Про оренду землі»).

В силу частини 1 статті 2 цього ж Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Після укладення оспорюваного позивачем договору оренди землі відбулися зміни у частині законодавчого врегулювання відносин права власності на окремі категорії земель.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 83 ЗК України в редакції Закону № 1423-IX від 28 квітня 2021 землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. Зокрема у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Пунктом 24 Розділу Х «Перехідні положення» в редакції Закону № 1423-IX від 28 квітня 2021 ЗК України передбачено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Як вбачається з наданого ГУ Держгеокадастр разом із відзивом на апеляційну скаргу наказом від 08 грудня 2020 року № 19-ОТГ територіальній громаді в особі Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності згідно з актом приймання-передачі. Серед переданих земельних ділянок вказана під №90 й земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0609.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номери інформаційних довідок 323341869 та 323341141 від 20 лютого 2023 року) 04 червня 2019 року було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0609, власником зазначена Держава, орган державної влади - ГУ Держгеокадастр . Це право припинено 11 березня 2021 року та одночасно зареєстровано право власності територіальної громади - Софіївської сільської ради на підставі наказу №19-ОТГ від 08 грудня 2020 року ГУ Держгеокадастру.

Також ця ж територіальна громада зареєстрована орендодавцем земельної ділянки за договором оренди від 24 вересня 2019 року з орендарем ОСОБА_2 .

Тобто до Софіївської сільської ради Новобузького району (натепер - Баштанський район) Миколаївської області перейшли усі права та обов`язки власника спірної земельної ділянки, зокрема, орендодавця у договорі оренди, щодо дійсності якого розглядається спір.

За такого є підстави для заміни відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в частині позовних вимог про визнання договору оренди землі недійсним на його правонаступника у спірних правовідносинах - Софіївську сільську раду Баштанського району Миколаївської області.

Керуючись статтями 55, 368 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Замінити відповідача у справі - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області в частині позовних вимог про визнання договору оренди землі недійсним на його правонаступника у спірних правовідносинах - Софіївську сільську раду Баштанського району Миколаївської області.

Розгляд справи відкласти на 9 годину 45 хвилин 14 березня 2023 року, про що повідомити учасників справи.

Направити Софіївській сільській раді Новобузького району Миколаївської області копії позовної заяви, рішення суду першої інстанції та апеляційної скарги.

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 31 травня 2022 року, ухваленого за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, до Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, який відбудеться 14 березня 2023 року о 09.45 год., провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи «Захищений відеоконференцзв'язок з судом» з представником ОСОБА_1 - адвоката Євтєєвої Тетяни Володимирівни, яка зареєстрована у системі «Захищений відеоконференцзв'язок з судом» (vkz.court.gov.ua) за наступними реквізитами: ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер телефону НОМЕР_1 .

Ризики технічної неможливості участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо, нестиме учасник справи, який подав відповідну заяву.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

__________________________________________

Повний текст ухвали складений 21 лютого 2023 року