П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року м. Київ

Справа № 759/17492/21

Провадження № 22-ц/824/4103/2022

Резолютивна частина постанови оголошена 08 лютого 2023 року

Повний текст постанови складено 09 лютого 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Гапеко Тетяною Валеріївною, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня

2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що з 08 жовтня 2004 року по 12 грудня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі, у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу відповідач залишила дитину та чоловіка та переїхала жити до Іспанії. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року у справі № 759/22606/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 03 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначив, що 21 липня 2021 року отримав рішення суду від 16 червня

2021 року у справі № 759/7506/21 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що підставою для стягнення з нього аліментів на утримання

ОСОБА_2 став той факт, що син ОСОБА_4 наприкінці вересня 2020 року переїхав до Іспанії до матері дитини. Проте, на даний час дитина проживає з батьком, а тому відсутні правові підстави для стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2

ОСОБА_1 просив припинити з 19 липня 2021 року стягнення з

ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, присуджених на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі № 759/7506/21 в тому числі стягнення за виконавчим листом; стягнути з 19 липня 2021 року з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 500,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 19 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. Призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів задоволено частково.

Припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня 2022 року за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня

2021 року у справі № 759/7506/21, а з 04 березня 2022 року продовжити виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі

№ 759/7506/21.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій сумі в розмірі 1 500,00 грн, щомісячно за період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня

2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 984,00 грн.

Припиняючи стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня 2022 року за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня

2021 року у справі № 759/7506/21, а з 04 березня 2022 року продовжуючи виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі

№ 759/7506/21, суд першої інстанції виходив із того, що неповнолітня дитина

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня 2022 року проживав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , а на час розгляду справи - проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 в Іспанії

з 03 березня 2022 року, а тому правових підстав для стягнення аліментів з матері на користь позивача, починаючи з 03 березня 2022 року не має.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій сумі в розмірі 1 500,00 грн, щомісячно за період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня 2022 року, суд першої інстанції зробив висновок про те, що оскільки в даний період часу неповнолітня дитина перебувала на утриманні

ОСОБА_1 , то є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини за вказаний період.

Визначаючи розмір аліментів в сумі 1 500,00 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач є працездатною особою, інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб також не має, доказів протилежного суду не надано. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, судом не встановлено.

17 жовтня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить:

- змінити рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня

2022 року в частині вирішення питання про продовження виконання рішення суду та викласти перший абзац резолютивної частини оскаржуваного рішення в такій редакції: «Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі № 759/7506/21, починаючи з 19 липня

2022 року»;

- змінити рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня

2022 року в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, визначивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн., щомісячно, починаючи з 19 липня 2021 року та до 03 березня 2022 року, тобто викласти другий абзац резолютивної частини оскаржуваного судового рішення в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн щомісячно, починаючи з 19 липня 2021 року та до 03 березня 2022 року».

Апеляційна скарга мотивована тим, що вимога про продовження стягнення аліментів за рішенням суду не заявлялася, а відтак суд вийшов за межі заявлених вимог. Судом належним чином не було встановлено де саме проживає дитина після 03 березня 2022 року. Щодо розміру аліментів, заявник зазначає, що судом не наведено мотивів визначення розміру аліментів саме в сумі 1 500,00 грн. Стороною відповідача не надано суду жодних доказів щодо неможливості сплачувати аліменти в розмірі 3 500,00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 20 жовтня 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року витребувано з Святошинського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 759/17492/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

10 листопада 2022 року матеріали цивільної справи № 759/17492/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Гапеки Т. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від

17 серпня 2022 року задоволено та поновлено його. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Гапекаю Т. В., на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників в порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року вирішено перейти з письмового провадження на спрощене позовне провадження з викликом учасників справи по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , подану адвокатом Гапека Т. В., на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні

17 грудня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Осадча Н. О. подала до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що мотиви та підстави зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, натомість рішення суду першої інстанції винесено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих судом повноважень, та вірно застосовано як норми процесуального так і матеріального права.

Представник відповідача зазначає, що шляхом подання апеляційної скарги, позивач намагається перешкодити виконанню законного рішення суду, створюючи штучні підстави для перегляду його в апеляційному порядку, а також шкодить права м та інтересам дитини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гапеко Т.В. підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Осадча Н.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Встановлено, що сторони з 08 жовтня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Святошинського районного суду міста Києва

від 12 грудня 2019 року у справі № 759/5792/19 за позовом ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

За час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_3 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року у справі № 759/22606/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з 03 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року залишено без змін.

Вказаними рішеннями встановлено, що дитина проживає з батьком, ОСОБА_2 працює за кордоном і на утримання дитини коштів не надає.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року у справі № 759/7506/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів, припинено з 22 вересня 2020 року стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття присуджених на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року за виконавчим листом

№ 759/22606/19 виданого 17 серпня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 12 квітня

2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року - без змін.

У справі № 759/7506/21 судами встановлено, що з 20 вересня 2020 року дитина проживає разом з матір`ю, що є підставою для припинення стягнення з неї аліментів, а відповідач, як батько, який проживає окремо, зобов`язаний утримувати дитину.

За відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня 2022 року проживав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить відмітка в закордонному паспорті ОСОБА_3 а також його особисті пояснення, які знаходяться в матеріалах справи

(а. с. 136-137).

З пояснень представника ОСОБА_2 адвоката Осадчої Н.О., Київським апеляційним судом встановлено, що на час розгляду справи судом першої інстанції та на час перегляду справи апеляційним судом, неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю - ОСОБА_2 в Іспанії з 03 березня 2022 року.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Щодо припинення стягнення аліментів

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК Українибатьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Під час апеляційного перегляду справи Київським апеляційним судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року, у справі № 759/22606/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 03 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року, яке залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада

2021 року, у справі № 759/7506/21 припинено з 22 вересня 2020 року стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини -

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття присуджених на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року за виконавчим листом

№ 759/22606/19 виданого 17 серпня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 12 квітня

2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

У справі, що переглядається встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня

2022 року проживав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , а з 03 березня 2022 року проживає разом з матір`ю - ОСОБА_2 в Іспанії.

Тобто, судом встановлено, що у період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня

2022 року (період за який рішенням Святошинського районного суду міста Києва

від 16 червня 2021 року у справі № 759/7506/21 стягнуто аліменти з батька

ОСОБА_1 ) неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом із батьком.

У постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі

№ 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22) зроблено такий висновок: «Враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на корить того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, суди повинні оцінити при вирішенні цього спору наявність підстав для стягнення аліментів на користь позивача, з яким, за встановленими обставинами справи, проживає дитина з 15 грудня 2020 року. Існування судового рішення 2019 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні аліментів на користь того з батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини. Отже, стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про припинення стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня 2022 року за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі № 759/7506/21, оскільки стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про продовження виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва

від 16 червня 2021 року у справі № 759/7506/21 з 04 березня 2022 року, оскільки неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 03 березня 2022 року проживає разом з матір`ю - ОСОБА_2 в Іспанії.

Щодо стягнення аліментів

Київський апеляційний суд зазначає, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та як найкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого

1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналіз наведених норм матеріального права, які регулюють право на отримання аліментів на неповнолітню дитину, дає підстави зробити висновок про те, що аліменти присуджуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина, при цьому, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частина друга стаття 155 СК України).

Разом з цим статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в повній мірі врахував матеріальний стан відповідача та дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій сумі в розмірі 1 500,00 грн., щомісячно за період часу з 19 липня 2021 року по 03 березня 2022 року.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Гапеко Т.В., без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 , подану адвокатом Гапека Т.В. без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Гапеко Тетяною Валеріївною - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна