КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/18975/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/2589/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі: Кролівець О.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «УНН»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Пономаренко Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «УНН» про захист честі і гідності, ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірною, зобов`язання її спростувати,

в с т а н о в и в :

у травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ІА «УНН» у якому просила суд визнати недостовірною та такою, що порушує немайнові права на повагу до честі та гідності, а також недоторканості ділової репутації наступну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ «ІА «УНН» в мережі «Інтернет» на веб-сайті http://www.unn.com.ua за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5:

"ІНФОРМАЦІЯ_6";

зобов`язати ТОВ «ІА «УНН» спростувати зазначену поширену ним недостовірну як таку, що порушує немайнові права ОСОБА_1 на повагу до честі та гідності, а також недоторканість ділової репутації інформації, шляхом опублікування в мережі «Інтернет» на веб-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у розділі «Новини» під заголовком «СПРОСТУВАННЯ», резолютивної частини рішення суду, протягом 15 днів з дня набрання рішенням законної сили;

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14:25 на веб-сайті «ІА «УНН» www.unn.com.ua, власником якого є ТОВ «ІА «УНН» була розміщена стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що доступна за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5, в якій міститься інформація наступного змісту:

«ІНФОРМАЦІЯ_7" ОСОБА_4 .

За її словами, керівництво Держпродспоживслужби зараз нівелює функції ключового для держави відомства своєю непрофесійною діяльністю.

Цитата

"ІНФОРМАЦІЯ_8", - вважає ОСОБА_5 .

Деталі

ІНФОРМАЦІЯ_9.

«ІНФОРМАЦІЯ_10 ».

Зазначає, що відомості, поширені відповідачем у вищенаведеній статті шляхом їх повідомлення невизначеному колу осіб, а саме: "ІНФОРМАЦІЯ_11"; "ІНФОРМАЦІЯ_12", є недостовірними, оскільки вони не відповідають дійсності та порушують немайнове право позивачки на недоторканність честі, гідності та ділової репутації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішення суду від 09.08.2022 стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідача 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не враховано, що звукозапис інтерв`ю, яке подано представником разом з відзивом на лазерному диску, не можна визнати належним доказом, оскільки копія аудіозапису даного інтерв`ю підпадає під визначення електронного доказу та мала бути засвідчена електронним підписом. Прослухавши дане інтерв`ю, не можна вважати, що спілкування відбулось саме між ОСОБА_6 та журналістом відповідача, оскільки ніхто на даному аудіо записі не повідомляє свої дані, а також посади. Вважає, що суд дійшов помилкових висновків лише на поясненнях представника відповідача, які фактично не підкріплені належними доказами. Суд не звернув уваги на акт опитування особи, якій відомі фактичні обставини від 17.03.2021, підписаний ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_13., в якому ОСОБА_7 вказує, що текст статті з нею не погоджувався та таку інформацію вона не надавала. Навіть якщо допустити, що розповсюджена в інтерв`ю інформація дійсно поширена ОСОБА_6 та співпадає з тією інформацією, яка звучала на аудіозаписі інтерв`ю, в оспорюваній статті інформація поширена у викривленій формі, що змінило її зміст. Співставивши інформацію, яка поширена у статті на веб - сайті відповідача можна дійти висновку, що поширена інформація має ознаки недостовірної, оскільки в інтерв`ю ОСОБА_7 хоча й висловлювала свою критичну думку, але зовсім не щодо позивачки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ІА «УНН» - ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що у суді першої інстанції представник позивачки не заперечував щодо допустимості такого доказу, як диск із аудіозаписом під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Апелянт не надає жодних доказів, які б спростовували те, що даний запис не є належною копією оригіналу запису інтерв`ю. Вважає безпідставним посилання на акт опитування особи підсипаний ОСОБА_7 як доказ, оскільки чинним ЦПК України не передбачено такого виду доказування. Крім того, підписи на актах нотаріально не засвідчені та він не має юридичної сили. Посилання в апеляційній скарзі на те, що інформація, що поширена у викривленій формі не можна визнати обґрунтованим, оскільки на початку інтерв`ю ОСОБА_7 вказала: «ІНФОРМАЦІЯ_13» - ОСОБА_9 подав заяву про розподіл судових витрат та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якій просив стягнути з позивачки 40 000 грн при розгляді даної апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_9 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість, а також просив стягнути на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14:25 на веб-сайті «Інформаційного агентсва «УНН» www.unn.com.ua, власником якого є ТОВ «Інформаційне агентсво «УНН» розміщена стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», що доступна за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5, в якій міститься інформація наступного змісту:

«ІНФОРМАЦІЯ_14" ОСОБА_4 .

За її словами, керівництво Держпродспоживслужби зараз нівелює функції ключового для держави відомства своєю непрофесійною діяльністю.

Цитата

"ІНФОРМАЦІЯ_15

Деталі

ІНФОРМАЦІЯ_9.

"ІНФОРМАЦІЯ_10", - зазначила ОСОБА_5 ".

У судовому засіданні було досліджено звукозапис телефонного інтерв`ю ОСОБА_10 з журналістом "УНН", на початку якого вона дозволила журналісту узагальнити надану нею інформацію.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що сам зміст оспорюваної інформації, є власною думкою ОСОБА_8 , її оціночним судженням з відповідною мірою власної критики щодо професійної компетентності позивачки, однак з використанням певних мовних порівнянь відповідача. Наведені у позовних вимогах цитати не містять жодних фактичних даних, а є лише суб`єктивним аналізом і в певній мірі оцінкою висловлювань ОСОБА_11 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній стороні.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відтак підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Керуючись вимогами вищезазначених норм суд правильно встановив, що інформація, про спростування якої заявлено позивачкою не є інформацією, яка містить фактичні дані, які можна перевірити на предмет їх достовірності чи не достовірності.

Інформація, яка є предметом даного спору містить оціночні судження, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Так вживання висловлювання «своєї» людини взято в лапки. Вислів «Нове керівництво» вказано у множині, та не містить будь - яких фактичних даних ні про те, що «нове керівництво», ні про те, що саме позивачка вчиняють залякування суб`єктів господарювання чи отримують корупційні заробітки. Вислів: «ІНФОРМАЦІЯ_16" відноситься до ОСОБА_12 , а не до позивачки.

Доводи апеляційної скарги зводяться фактично до неправильної оцінки судом копії аудіозапису інтерв`ю, яке відбулось між журналістом відповідача та ОСОБА_6 та не надання судом оцінки акту опитування особи, підписаний ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_13. Проте, оскільки судом правильно встановлено, що інформація, про спростування якої заявлено, містить оціночні судження, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості доводи апеляційної скарги не впливають на правильність вирішення спору.

Крім того, представник позивачки не заперечує, що ОСОБА_7 надавала інтерв`ю журналісту відповідача. Відповідач направив представнику позивачки відзив разом з копією аудіозапису інтерв`ю 14.07.2021, тобто за рік до ухвалення судом рішення. За вказаний період позивачкою не спростовано, що на даному аудіозаписі міститься інтерв`ю з іншою особою, а не з ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції також правильно зазначив, що позивачка є публічною особою, що також враховується при вирішенні даного спору.

Оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відтак законом встановлено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представник відповідача подав заяву про стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу у сумі 40 000 грн, надавши додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 06.12.2022, відповідно до якої сторони домовилися, що послуги по наданню правої допомоги адвокатом під час розгляду даної справи в апеляційному суді оцінюються у 40 000 грн.

Представник позивачки заперечував проти такого розміру судових витрат у разі залишення апеляційної скарги без задоволення, посилаючись на те, що у суді першої інстанції справа слухалася тривалий час, було проведено декілька судових засідань, відбувалося збирання доказів, але за надання правничої допомоги додатковим рішення суду стягнуто 15 000 грн. Вважає, що стягнення 40 000 грн за одне судове засідання у суді апеляційної інстанції не є співмірним із обсягом наданих адвокатських послуг та просив зменшити розмір таких витрат до 10 000 грн.

Відповідно до правових висновків. Викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, у томі числі, але, не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню з урахуванням того, що у суді апеляційної інстанції проведено лише одне судове засідання. До апеляційної скарги не долучалися будь - які інші докази, стороною позивачки не заявлялися будь - які клопотання, що б потребувало відповідної реакції відповідача. Відтак правова допомога на стадії апеляційного розгляду полягає лише у складанні відзиву та участі у судовому засіданні, яке тривало 25 хвилин.

Колегія суддів погоджується з доводами представника позивачки, що розмір правової допомоги у сумі 40 000 грн не є співмірним щодо обсягу такої допомоги та підлягає зменшенню до 10 000 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «УНН» 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, викладених у ст. 369 ЦПК України.

Постанову складено 14.02.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук