Справа № 134/1943/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 лютого 2023 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просив визнати спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , до складу якого входять: житловий будинок «А» загальною площею 172,6 кв. м., житловою площею 110,4 кв. м., веранда «а», підвал «а-1», літня кухня, гараж «Б», сарай «В» та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 , стягнути судові витрати.

Вказав, що з 28 січня 1992 рок перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі - ОСОБА_3 . Після реєстрації шлюбу ними було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями на земельній ділянці площею 1200 кв.м. в АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка була надана відповідачу для будівництва індивідуального житлового будинку рішенням виконкому Крижопільської ради народних депутатів № 38 від 26 лютого 1998 року.

Згідно акту прийомки в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку та господарчих будівель індивідуального забудовника від 12 березня 2003 року житловий будинок прийнято в експлуатацію.

Право власності на нерухоме майно зареєстроване за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 27.07.2003 року, про що зазначено також у Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.07.2003 року.

Вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями на даний час згідно експертної оцінки становить 91422 гривень.

Добровільно відповідач не бажає оформити на його ім`я право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, тому змушений звернутися з даним позовом до суду.

Позивач в своїй заяві до суду просив позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність та просить стягнути з відповідача 50% судового збору та витрат на правничу допомогу..

Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, так як вона не заперечує проти задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню як такий, що доведений копією свідоцтва про одруження, копією акта прийомки в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку та господарчих будівель індивідуального забудовника, копією свідоцтва про право на нерухоме майно, копією технічного паспорта, , рішенням виконкому Крижопільської селищної ради від 20.02.1998, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, обґрунтований ст.ст. 81, 141, 206, 263 - 265 ЦК України. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У відповідності до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пункт 23 вказаної вище Постанови передбачає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Враховуючи положення, що відповідач беззаперечно визнала позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. та враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи, відповідно до ст.ст.141,142 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 50 відсотків судового збору, тобто в розмірі 496,20 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Також, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то слід стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплачених витрат на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , до складу якого входять: житловий будинок «А» загальною площею 172,6 кв. м., житловою площею 110,4 кв. м., веранда «а», підвал «а-1», літня кухня, гараж «Б», сарай «В». Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за оплату судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Найменування сторін: Позивач ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_2 ) житель АДРЕСА_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Суддя: