ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 626/441/21 Номер провадження 22-ц/814/864/23Головуючий у 1-й інстанції Дудченко В.О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Хіль Л.М.,

секретар Владіміров Р.В.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Красноградського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)

на ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 18 березня 2021 року, постановлену суддею Дудченко В.О.,

по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Красноградського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Винник Надії Сергіївни; заінтересована особа: стягував ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

23.02.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаною скаргою, у якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Красноградського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Винник Н.С. по винесенню постанов:

- про відкриття виконавчого провадження ВП №64555900 з примусового виконання виконавчого листа №626/1923/20, виданого Красноградським районним судом Харківської області 02.11.2020 на підставі рішення суду від 01.10.2020;

- про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 000,00 грн.;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника такий розмір у сумі 150,00 грн.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що рішенням Краноградського районного суду Харківської області від 01.10.2020 (справа №626/1923/20) зобов`язано її, ОСОБА_1 , не чинити перешкоди ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши способи участі у вихованні та особистому спілкуванні, шляхом призначення систематичних та безперешкодних побачень за адресою проживання батька.

Указане судове рішення нею, ОСОБА_1 , виконуються в добровільному порядку у визначений судом спосіб, а саме: перші та треті вихідні місяця з 09:00 год. суботи до 15:00 год. неділі; два рази по два тижні підряд на літніх канікулах за вибором батька для оздоровлення дитини на курорті; чотири дні підряд на зимових канікулах; на день народження дитини та Пасху з 09:00 до 12:00 год.; на свято Різдво та старий новий рік (з 13 по 14 січня).

Зазначає, що саме ОСОБА_3 не виконує судове рішення та вимагає спілкування з дочкою у будь-який час, зокрема, у невстановлені судом дні та години. Проте дочка сторін, через образу на батька, не бажає спілкування із ним. При цьому сама ОСОБА_1 проти такого спілкування не заперечує, навпаки, наполягає на налагодженні взаємовідносин дочки із батьком та жодним чином не перешкоджає їх спілкуванню. Із підстав добровільного виконання нею судового рішення, вважає відсутніми підстави його примусового виконання органами ДВС та просить вимоги скарги задовольнити.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 18.03.2021 скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Красноградського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Винник Н.С. задоволено частково.

Зобов`язано державного виконавця Красноградського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Винник Н.С. скасувати постанову від 18.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 000,00 грн.

Зобов`язано державного виконавця Красноградського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Винник Н.С. скасувати постанову від 18.02.2021 про визначення ОСОБА_1 розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 150,00 грн.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що ВП №64555900 з примусового виконання виконавчого листа №626/1923/20 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, ОСОБА_1 добровільно виконала рішення суду і саме державним виконавцем не вжито жодних задів його примусового виконання.

Красноградський РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) оскаржив ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати.

Зазначає, що 18.02.2021, із дотриманням вимог ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем на підставі заяви ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження ВП №64555900 з примусового виконання виконавчого листа №626/1923/20.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення немайнового характеру, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи; а також про стягнення виконавчого збору (ст.27 цього Закону).

Виключний перелік випадків не стягнення виконавчого збору визначений п.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», який до цієї справи не застосовується, а тому невинесення постанови про стягнення виконавчого є грубим порушенням наведеної норми Закону, як і не винесення постанови про розмір витрат виконавчого провадження.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою Красноградського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 18.03.2021.

Скаржник ОСОБА_1 подала до Харківського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якій просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.06.2021 справу призначено до судового розгляду із повідомленням сторін.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.10.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням учасників справи.

У суді апеляційної інстанції скаржник ОСОБА_1 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, наполягаючи на законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 01.10.2020 (справа №626/1923/20) зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши способи участі у вихованні та особистому спілкуванні, шляхом призначення систематичних та безперешкодних побачень за адресою проживання батька.

Визначено наступний порядок спілкування ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші та треті вихідні місяця з 09:00 години суботи до 15:00 години неділі; два рази по два тижні підряд на літніх канікулах за вибором батька для оздоровлення дитини на курорті; чотири дня підряд на зимових канікулах; на день народження дитини та Пасху з 09:00 до 12:00 години; на свята Різдво та старий новий рік (із 13 по 14 січня)./а.с.7-8/

02.11.2020 Красноградським районним судом видано виконавчий лист №626/1923/20, який пред`явлено на примусове виконання до Красноградського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), виконавче провадження за яким відкрито 18.02.2021, ВП №64555900; за змістом такої постанови боржнику надано строк протягом 10 робочих днів./а.с.18,22,19/ Копія такої постанови отримана боржником 18.02.2021, що підтверджується її підписом на постанові.

18.02.2021 державним виконавцем Красноградського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 150,00 грн.; про стягнення виконавчого збору в розмірі 12 000,00 грн./а.с.20,21/

Постановою державного виконавця від 04.03.2021 виконавче провадження ВП №64555900 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»; установлено, що виконавчий документ виконаний боржником ОСОБА_1 у повному обсязі./а.с.28/

Частково задовольняючи вимоги скарги, районний суд виходив із того, що державний виконавець не вжив жодних заходів примусового виконання судового рішення, яке добровільно виконано боржником із цих підстав виконавче провадження за яким закінчено. Із підстав викладеного, суд визнав за необхідне зобов`язати державного виконавця скасувати лише постанови від 18.02.2021 про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, які зводяться до заперечень висновків суду першої в частині зобов`язання державного виконавця скасувати постанови від 18.02.2021 про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, із висновками суду першої інстанції не погоджується.

Згідно зі статтею 124 Конституції України та статтями 2, 18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень згідно зі статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обов`язок, а не право державного виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Згідно частини 5 статті 26Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За змістом частин третьої, четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом частини першої статті 448 цього Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 цього Закону визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Із огляду на викладене, враховуючи сталу позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справах №127/9870/16-ц від 06.06.2018, №161/8267/17 від 30.01.2019, №10.04.2019 №766/740/17-ц, № 927/769/16 від 07.02.2019, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Суд першої інстанції, розглянувши по суті скаргу ОСОБА_1 щодо оскарження нею постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, не звернув уваги на те, що такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а його слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції в частині зобов`язання державного виконавця скасувати постанови від 18.02.2021 про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження і провадження по справі в цій частині закриває.

Доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо правомірності постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, апеляційна скарга та відзив на неї не містять. Отже в цій частині ухвалу суд слід залишити без зміг.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 255 ч.1 п.1, 367, 368, 374, 377 ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Красноградського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) задовольнити частково.

Ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 18 березня 2021 року скасувати в частині задоволення скарги ОСОБА_1 та зобов`язання державного виконавця Красноградського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Винник Н.С. скасувати постанови від 18.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 000,00 грн.; про визначення ОСОБА_1 розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 150,00 грн. та провадження в цій частині закрити.

В іншій частині ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 18 березня 2021 року - залишити без змін.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення до відповідного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16.02.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

Л.М. Хіль