Справа № 191/1265/22
Провадження № 2/191/429/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Костеленко Я.Ю.

за участю секретаря - Омельченко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_3 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2005 року. Шлюб реєструвався виконком Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 55. Від шлюбу у подружжя народилися діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 22 лютого 2021 року шлюб між ними розірваний. В період шлюбу за спільні кошти позивача та відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2013 року ними було набуто спірне майно, а самеквартира АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що вказане нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто його та відповідача. У зв`язку з чим просить визнати за ним ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідачем ОСОБА_2 подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому просить визнати за нею право власності на 3/4 квартири АДРЕСА_1 , в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до неї про поділ спільного майна подружжя- відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що в спірній квартирі зареєстрований і постійно проживає ОСОБА_1 . Вона також зареєстрована там, але фактично разом з дітьми з жовтня 2020 постійно проживає в м. Харкові, спочатку у своїх батьків, а з березня 2021 за адресою АДРЕСА_2 .

23.12.2020 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі №191/3812/20 було видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання судового наказу від 23.12.2020 Синельниківським ВДВС було відкрито виконавче провадження №64087095 та з відповідача на її користь стягнуто аліменти, які переведені на її картковий рахунок. Вважає, що на даний час сума отриманих нею аліментів має відповідати 50% прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років. Починаючи з липня 2022 року за відповідачем існує заборгованість по сплаті аліментів.

Діти ОСОБА_6 і ОСОБА_7 навчаються в Харківській спеціалізованій школі №87. Данило з 2020 р. і на даний час займається з репетитором по математиці, весь 2021 р. відвідував платну секцію з настільного тенісу, а ОСОБА_7 у 2022 р. відвідував платну секцію з карате. З жовтня 2020 діти постійно проживають разом зі нею, навчаються в школі, повністю перебувають на її утриманні, вона єдина займається їх вихованням, лікуванням і забезпеченням. Відповідач, з якого примусово за судовим наказом стягуються аліменти в мінімальному розмірі, не проявляє уваги до дітей, не приймає ніякої участі в їх лікуванні, забезпеченні і вихованні, не цікавиться їх здоров`ям. Щомісячні аліменти, які отримують діти від відповідача, є мінімальними виплатами, у розмірі нижче рекомендованого прожиткового мінімуму, не є достатніми для їх повноцінного харчування, розвитку організму, не можуть гарантувати соціальний, фізичний, духовний розвиток і лікування, а також отримання необхідних послуг для організації нормального життя і побуту. Але обов`язки по утриманню своїх дітей він здійснює не добровільно, а в примусовому порядку, на підставі судового наказу. Також зазначила, що вона працює на роботі, її цінують як грамотного і дисциплінованого працівника, але її рівень доходу не гарантує їй та дітям організації комфортного і забезпеченого життя. Виконання нею одноособового обов`язку по вихованню, утриманню, лікуванню дітей ставить її у більш невигідне матеріальне становище поряд з відповідачем, що дає правові підстави при поділу майна для застосування положень ч.3 ст.70 СК України. А тому вважає, що з урахуванням інтересів двох дітей - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід відступити від рівності часток подружжя в праві спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 3/4 частини кв. АДРЕСА_1 .

До початку судового засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. У задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити.

До початку судового засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти позовних вимог ОСОБА_1 про поділ спільного майна заперечує. Зустрічні позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 03 вересня 2005 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_10 (після шлюбу прізвище ОСОБА_11 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області за актовим записом №55 (а.с.10).

Факт наявності спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом серії НОМЕР_3 (а.8,9).

22 лютого 2021 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано ( а.с.11-12).

Відповідно до договору купівлі- продажу квартири від 10 вересня 2013 року,посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., ОСОБА_2 за згодою чоловіка ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.48).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9163704 від 10.09.2013 вбачається, що дійсно квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, її частка 1/1. Загальна площа 51,0 кв.м, житлова площа 27,9 кв.м (а.с.49).

Судовим наказом Синельниківського міськрайонного суду від 23.12.2020 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісяця, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, 10.12.2020 року і до досягнення найстаршої дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з наданою відповідачем за первісним позовом за зустрічним позовом позивачем ОСОБА_2 , повідомленням директора КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №19 Харківської міської ради №285/0/523-22 від 05.09.2022 ОСОБА_12 , діти - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають під наглядом фахівців КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №19 Харківської міської ради з вересня 2020 року. Владислав перебуває на обліку у лікаря-ортопеда та лікаря-офтальмолога, діагноз: порушення гостроти зору, плоско вальгусна деформація стоп. Данило -у лікаря -невролога, діагноз: вегето-судинна дистонія. За рекомендацією лікарів дітям регулярно проводиться огляд, обстеження та необхідне лікування (а.с.53).

Відповідно до довідки про доходи, виданої ТОВ «Альфа-продукт» , ОСОБА_2 працює на вказаному підприємстві та за період з червня 2021 року по грудень 2021 року загальна сума отриманого нею доходу становить 51638,90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Судом було встановлено і ніким не оспорювалося, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, адже вона була придбана під час спільного проживання сторонами у шлюбі в інтересах сім`ї і для сім`ї.

Вирішуючи питання щодо поділу спільного майна подружжя, суд виходить із наступного.

Згідно із ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною першою ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Як передбачено у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Здійснюючи поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, суд насамперед керується принципом рівності часток подружжя у спільному майні.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Звертаючись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_2 посилається, як на підставу для збільшення її частки в спільній сумісній власності подружжя, саме на ту обставину, що на її вихованні та утриманні перебувають їх спільні діти, які потребують забезпечення усім повноцінним і необхідним для життя. Також посилається на те, що ОСОБА_1 обов`язки по утриманню своїх дітей здійснює не добровільно, а в примусовому порядку.

Але, як було встановлено судом, в провадженні Синельниківського міськрайонного суду на розгляді перебуває цивільна справа 191/1267/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дітьми, яка була оглянута в судовому засіданні, та з якої вбачається, що ОСОБА_1 розуміє свої батьківські обов`язки, бажає спілкуватися з дітьми, приймати участь у житті та вихованні своїх дітей. Також заборгованості по сплаті аліментів він не має.

Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що доводи, на які посилається ОСОБА_2 , а саме щодо проживання дітей з нею, з огляду на положення статті 70 СК України, самі по собі не є підставою для збільшення частки у майні одному з подружжя за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири. Також відповідачкою за первісним позовом (позивачкою за зустрічним позовом) ОСОБА_2 не надано доказів того, що позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не виконує своїх обов`язків щодо утримання своїх неповнолітніх синів. Суду також не надано доказів наявності заборгованості по сплаті аліментів.

А відтак, спірна квартира, яка була придбана подружжям у період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, а підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні.

До аналогічного висновку в своїй постанові від 27 грудня 2019 року дійшов Верховий Суд у справі № 297/2837/17, аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 02 березня 2020 року у справі № 448/1722/16-ц.

Таким чином, враховуючи принцип рівності часток подружжя у спільному майні, а також обставини, встановлені в ході розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на частку спірної квартири є обґрунтованими та повністю доведеним у судовому засіданні.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на спірної квартири, суд вважає, що вказані позовні вимоги не доведені належними та допустимим доказами, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_14 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень. Судові витрати позивача за зустрічним позовом у зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову стягненню не підлягають та залишаються за ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.3-13,141,193,235,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн.40 коп.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя -відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я. Ю. Костеленко