Єдиний унікальний номер 341/55/23
Номер провадження 2/341/142/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в якому просить:

-розірвати шлюб, який зареєстрований 17 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Галицького районого управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 12;

-визначити місце проживання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 ;

-після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 17 квітня 2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У сторін відсутнє взаєморозуміння, що є причиною постійних конфліктів. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер. Тривалий час сторони проживають окремо один від одного та не спілкуються. Примирення між ними неможливе. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та є недоцільним, тому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Ухвалою суду від 17 січня 2023 року позовну заяву в частині визначення місця проживання дитини залишено без руху, оскільки така подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, а саме не сплачений судовий збір за таку вимогу та не зазначено третьою особою відповідний орган опіки та піклування. Крім того, частково сплачений судовий збір за першу вимогу.

На виконання вимог ухвали від позивачки 31 січня 2023 року до суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 17 січня 2023 року, у якій позивачка просить зменшити позовні вимоги, шляхом виключення другої позовної вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Також, позивачка сплатила судовий збір за першу вимогу.

Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу у порядку спрощеного позовного провадження, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У наданий в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 15 лютого 2023 року.

У судове засідання з`явилась позивачка.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення про виклик особи на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а. с. 23). Віздив не подав, заяв чи клопотань не надсилав.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та суду пояснила, що тривалий час вона з відповідачем проживають окремо один від одного. Останній раз бачились у 2016 році. Також, відповідач їй телефонував востаннє у 2019 році. З того часу вони не спілкуються. Відповідач не цікавиться її життям та життям їхньої дитини. Не знає, де він зараз проживає. Їй відомо про те, що відповідач проживав у Федеративній Республіці Німеччина. Примирення між сторонами неможливе. Наполягає на розірванні шлюбу та просить суд якомога скоріше розглянути справу, бо не може налагодити особисте життя.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши позивачку, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Сторони зареєстрували шлюб 17 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Галицького районого управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 8).

Від шлюбу є неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 9).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, забезпечення права на залишення прізвища позивачці передбачено нормами СК України та не потребує додаткового судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Будь-яких доказів, які б спростовували позовні вимоги, відповідач суду не надав.

Розглядаючи спір, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини. Пасивна поведінка відповідача також свідчить про відсутність бажання зберегти шлюб. Після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду відкладено на строк не більш як п`ять днів.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 112, 114 СК України, ст.ст. 12-13, 76-81, 89, 263, 265, 268, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Галицького районого управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 12.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 лютого 2023 року.

Учасники страви:

позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , населений пункт Зюссен, Федеративна Республіка Німеччина.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ