Справа № 159/2107/22 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/202/23 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Карпук А. К.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування та визначення частки в спадковому майні, за апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що батько його довірителя ОСОБА_6 , з 1984 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_7 однією сім`єю, мали спільний побут, займались вихованням ОСОБА_5 .

Між його довірителем ОСОБА_5 та ОСОБА_7 склались та тривалий час існували близькі родинні стосунки.

У 2004 році, на прохання батька, ОСОБА_5 знайшов та придбав квартиру АДРЕСА_1 , яку зареєстрували на ОСОБА_7 .

Крім того позивач зазначав, що його довіритель ОСОБА_5 після смерті батька прийняв спадщину у встановленому законом порядку, а ОСОБА_7 скала на нього заповіт на зазначену вище квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

Після її смерті ОСОБА_5 звернувся із заявою у нотаріальну контору про прийняття спадщини та дізнався про існування іншого заповіту, складеного померлою на відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому було визначено перелік спадкового майна, до якого також увійшла спірна квартира.

Вважаючи права свого довірителя ОСОБА_5 порушеними, ОСОБА_1 уточнивши позовні вимоги, просив суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала його батькові ОСОБА_6 у цьому нерухомому майні.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2022 року позов задоволено. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_2 , в період з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано ті обставини, що вказана спірна квартира була придбана ОСОБА_7 за власні кошти, а отже є її особистою приватною власністю, тому відсутні підстави для задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_5 , вважаючи рішення суду першої інстанції, яке оскаржують відповідачі, вмотивованим та таким, що ґрунтується на об`єктивно встановлених в ході судових засідань обставинах справи, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в судовому засіданні з показів свідків інших доказів було встановлено, що спірна квартира придбана за спільні кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, і являється спільною сумісною власністю останніх, то є всі підстави для задоволення позову.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Встановлено, що батько ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу (а.с. 117-119).

Як убачається з наявного в матеріалах справи договору купівлі продажу від 01 червня 2004 року ОСОБА_7 придбала квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та зареєструвала своє право власності на це нерухоме майно.

Зі змісту п. 5.8 цього договору слідує, що квартиру покупець набуває за особисті кошти, розлучена /рішення про розлучення винесене Ковельським міським судом Волинської області 03 червня 1980 року/, і на момент придбання квартири в зареєстрованому шлюбі і фактичних шлюбних відносинах не перебуває (а.с. 78-79).

Даний договір купівлі продажу квартири є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався та ніким не оспорювався.

Крім того встановлено, що 01 червня 2010 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла ОСОБА_5 . Даний заповіт було посвідчено ОСОБА_8 , секретарем Зеленеської сільської ради Ковельського району Волинської області і зареєстрований в реєстрі за № 34 (а.с. 11).

Також встановлено, що 29 січня 2021 року ОСОБА_7 склала інший заповіт, яким спірну квартиру, заповіла відповідачу ОСОБА_2 .

Заповіт складено та посвідчено приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олейніковою О. В. на дому за адресою: хутір Ставеччина, с. Шкурат, Ковельський район, Волинська область та зареєстрований в реєстрі за № 232 (а.с. 97). Вказаний заповіт ніким не ос порений і недійсним у судовому порідку не визнавався.

05 січня 2022 року, у встановлений законом шестимісячний строк, відповідач ОСОБА_2 подала приватному нотаріусу Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Зелінській Н. М. заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 98-99).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 89 цього Кодексу встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, враховуючи ті обставини, що спірна квартира, яку ОСОБА_7 заповіла відповідачу ОСОБА_2 , була придбана спадкодавцем за власні кошти, договір купівлі-продажу квартири та заповіт є чинними і ніким не ос порені, то суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов передчасного і необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнав за позивачем ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Також колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що за наведених вище обставин, вимога позивача про встановлення юридичного факту спільного проживання ОСОБА_6 - батька позивача із ОСОБА_7 однією сім`єю не має жодного правового значення для вирішення даного спору, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 із ОСОБА_7 , визнання в порядку спадкуванняправа власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та визначення розміру часток у цьому нерухомому майні, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389-390 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 , та визнання за ОСОБА_5 , права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді