Справа № 729/1119/22
2/729/78/23 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судових засідань Романченко С.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить поділити між співвласниками житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , припинити спільну часткову власність, а також просить виділити в натурі їй та визнати за нею право власності на: в житловому будинку А: кухню-їдальню площею 14,1 кв.м.; житлову кімнату площею 19,1 кв.м.; в прибудові а: кухню площею 6,5 кв.м., коридор площею 7,8 кв.м; ганок а2, сарай В, погріб П1, вбиральню У2, огорожу №1, огорожу №2, хвіртку №7. Виділити відповідачам в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вказаною адресою та визнати за ними право власності в рівних частках на: в житловому будинку А: коридор площею 12,2 кв.м.; житлову кімнату площею 24,3 кв.м., житлову кімнату площею 12,3 кв.м.; кухню площею 16,7 кв.м., в прибудові а: приміщення площею 17,6 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., ванну площею 2,7 кв.м., коридор площею 4,9 кв.м.; веранду а1 площею 7,1 кв.м.; ганок а1, ганок а3, ганок а4, сарай Б, погріб П, навіс б, огорожу №8, ворота з хвірткою №9. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником 1/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У 1980 році вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_5 незакінчений будівництвом житловий будинок за вищезазначеною адресою. 01.07.1983 р. будинок був добудований та зареєстрований в Ніжинському міжміському БТІ на праві особистої власності (в цілому) за нею. 20.08.1983 відбулося відчуження нею 2/3 частини житлового будинку договором дарування. Згідно довідки № 351 від 30.08.2022, виданою Ніжинським МБТІ Чернігівської обласної ради, власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є: ОСОБА_1 , частка 1/3; ОСОБА_2 , частка 2/9; ОСОБА_6 , частка 2/9; ОСОБА_7 , частка 2/9; Житловий будинок має два окремих входи. Бажає виділити в натурі 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та після поділу провести ремонтні роботи в будинку, здійснити добудови, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

У судове засідання позивачка та відповідачі не з`явилися, у заявах до суду просили справу розглянути без їх участі, позивачка просила задовільнити позовні вимоги, відповідачі не заперечували щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.1980 року, виданого державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1913, ОСОБА_1 , належить 1/3 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Як вбачається з відмітки нотаріуса на свідоцтві про право на спадщину за законом, 20.08.1983 відбулося відчуження ОСОБА_1 2/3 частини житлового будинку договором дарування (а.с. 9).

Згідно довідки № 351 від 30.08.2022 року, виданою Ніжинським МБТ1 Чернігівської обласної ради, власниками житлового будинку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є: ОСОБА_1 , частка 1/3; документ, що підтверджує право власності: Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 31.10.1980 року № 1913 Бобровицькою державною нотаріальною конторою; ОСОБА_2 , частка 2/9; документ, що підтверджує право власності: Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.10.2005 року № 1401 Бобровицькою державною нотаріальною конторою; ОСОБА_6 (згідно свідоцтва про шлюб змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с. 44), частка 2/9; документ, що підтверджує право власності: Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.10.2005 року № 1414 Бобровицькою державною нотаріальною конторою; ОСОБА_7 (згідно свідоцтва про шлюб змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с. 35), частка 2/9; документ, що підтверджує право власності: Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.10.2005 року № 1424 Бобровицькою державною нотаріальною конторою (а.с. 10).

Згідно даних технічного паспорта, виданого 18.08.2022 р. КП „ Ніжинське МБТІ та довідки БТІ № 351 від 30.08.2022 р., будинковолодіння по АДРЕСА_1 складається з таких будівель та споруд: А- житловий будинок загальною площею 98,7 кв.м., житловою площею 55,7 кв.м; а - прибудова, а1 - веранда, а2 - ганок, а3 - ганок, а4-ганок, Б-сарай, б - навіс, В - сарай, П - погріб, П1 - погріб, У2 вбиральня, №1-огорожа, №2 - огорожа, №7 - хвіртка, №8 огорожа, №9 - ворота з хвірткою (а.с. 10-15).

Відповідно до висновку про вартість майна від 24.11.2022, ринкова вартість будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - 269850,40 грн. (а.с. 16).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким чином, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладення договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Враховуючи стосунки сторін та фактичне користування домоволодінням, на теперішній час між сторонами існує спір про порядок користування спірним домоволодінням, що викликає потребу у виділі в натурі домоволодіння між співвласниками.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Згідно п. 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства,що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Таким чином, поділ спільного майна тягне за собою, як правовий наслідок, припинення права спільної часткової власності і створення окремих, незалежних один від одного об`єктів нерухомого майна.

З аналізу положень зазначеної статті необхідно дійти висновку, що в разі виділення співвласникам у натурі частки із спільного майна, право спільної часткової власності на майно припиняється й співвласники набувають право власності на виділене їм в натурі майно.

Предметом спору є виділення майна в натурі зі спільної часткової власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У судовому засіданні встановлено факт належності сторонам вищезазначеного нерухомого майна, яке відповідно до висновків щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм може бути виділено в натурі в самостійний об`єкт нерухомості кожному із співвласників, оскільки будинок має два окремих входи.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.317, 321, 356, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 4, 19, 76, 81, 200, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та визнати право власності за ОСОБА_1 на: в житловому будинку А: кухню-їдальню площею 14,1 кв.м.; житлову кімнату площею 19,1 кв.м.; в прибудові а: кухню площею 6,5 кв.м., коридор площею 7,8 кв.м; ганок а2, сарай В, погріб П1, вбиральню У2, огорожу №1, огорожу №2, хвіртку №7.

Виділити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ними право власності в рівних частках на: в житловому будинку А: коридор площею 12,2 кв.м.; житлову кімнату площею 24,3 кв.м., житлову кімнату площею 12,3 кв.м.; кухню площею 16,7 кв.м., в прибудові а: приміщення площею 17,6 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., ванну площею 2,7 кв.м., коридор площею 4,9 кв.м.; веранду а1 площею 7,1 кв.м.; ганок а1, ганок а3, ганок а4, сарай Б, погріб П, навіс б, огорожу №8, ворота з хвірткою №9.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Бойко