ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 614/443/21 Номер провадження 22-ц/814/597/23Головуючий у 1-й інстанції Тордій Е.Н. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Триголова В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2021 року за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунування позовних вимог представник позивача зазначив, що в жовтні 2017 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив новий проект Monodank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є Monodank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monodank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту Monodank є, те що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомагаю завантаження копії паспорту та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою зазначеною клієнтом.

2 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг.

Положеннями Анкети - заяви визначено, що Анкета -заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету - заяву відповідач підтвердив, що ознайомлений та отримав примірник у мобільному додатку вищевказаних документів,що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розміру 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Свої зобов`язання АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач свої зобов`язання виконував несвоєчасно, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Станом на 30 січня 2021 року у відповідача прострочено зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло 90 днів, у зв`язку з чим, вся заборгованість за кредитним договором стала простроченою.

Банк 30 січня 2021 року направив повідомлення про істотне порушення умом Договору, проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, щодо погашення заборгованості. На залишок простроченої заборгованості Банк провів відповідні нарахування передбачені Тарифами, станом на 3 березня 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 34830,81 грн.

Відповідно до виписки про рух коштів за час користуванням карткою відповідач отримав 81808,06 грн. Поповнено картковий рахунок на суму 54377,25 грн.

Після звернення Банку до суду відповідачем проведено поповнення карткового рахунку і сума заборгованості зменшилась до 27 430,81 грн.

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 27430,81 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати в сумі 2270 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2021року позовні вимоги задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором без номеру від 2 червня 2018 року у сумі 27 430,81 грн., та судові витрати у розмірі 2270 грн.

Рішення оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вважає, що місцевий суд дійшов безпідставних висновків, що між сторонами виникли договірні правовідносини, зміст яких врегульовано та узгоджено в Умовах та Тарифах, з якими відповідач був належним чином ознайомлений.

У доводах апеляційної скарги посилається на правові позиції висловлені Верховним Судом у аналогічних справах, зокрема правову позицію висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в якій зазначено про те, що позичальник просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкрити їй в Банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його даних згідно з договором.

У вказаній анкеті-заяві відповідач також визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Крім того, підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису.

Підписавши заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку. Також погодився, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Судом встановлено, що наявні в матеріалах справи докази таблиці розрахунку заборгованості, руху коштів по картці на імя ОСОБА_1 засвідчують факт того, що відповідачем використовувались як кредитні кошті, так і кошті взяті в розстрочку, які не були повернуті відповідно до умов Договору. Використовуючи доступний ліміт розстрочки, відповідач оформив розстрочку у мобільному застосунку Monobank шляхом підписання електронних договорів, тим самим підтвердив свою згоду на виконання взятих обов`язків ( а.с. 6-7,82 -98). У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач та його представник не надали до суду належних та допустимих доказів, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором так і розмір боргу, а також встановлені обставини виникнення між сторонами правовідносин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК Україниправочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Як вбачається зматеріалів, справи між сторонами укладено кредитний договір в електронному вигляді у відповідності з проектом «monobank» шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

Пунктом 6 Договору досягнуто угоди про використання електронного цифрового підпису.

В ході судового розгляду справи відповідач не спростовував факт застосування електронного підпису.

Позивач на підтвердження заявлених позовних вимог надав розрахунок заборгованості за договором б/н від 08.06.2018 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 , витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» Тарифи банку та індивідуальні умови кредитування, з якими відповідач ознайомився шляхом накладення цифрового електронного підпису.

Таким чином, сторони належним чином погодили умови використання кредитної картки, визначений розмір відсотків та штрафних санкцій.

Встановлено, що з метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації АТ «Універсал Банк» генерує та відправляє на вказаний відповідачем мобільний номер ОТР-пароль, введення якого споживачем у мобільному додатку «Мonobank» є підтвердженням вищевказаної згоди.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів погодження відповідачем умов кредитування.

Висновки місцевого суду про те, що підписавши 02.06.2018анкету-заяву, яка разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови, є правильними та не суперечать правовим позиціям, викладеним в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 754/17518/15-ц, в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17, в постанові Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, в постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, в тому числі, і щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді у відповідності з проектом «monobank».

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності належного ознайомлення ОСОБА_1 з умовами та правилами надання банківських послуг є безпідставними, спростовуються наданими позивачем доказами. Місцевий суд встановив факт укладення договору із застосуванням електронного підпису.

Крім того, без ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що складають договір про надання банківських послуг, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Посилання відповідача на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 не заслуговують на увагу суду, оскільки підстави і предмет позову у справі № 342/180/17 не є ідентичними підставам та предмету позову у цій справі

Таким чином, сторони належним чином погодили умови використання кредитної картки, визначений розмір відсотків та штрафних санкцій.

Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 02 червня 2018 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. В свою чергу відповідачем допущено порушення умов договору щодо своєчасного погашення платежів, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої відповідачем не було спростовано.

З наведеного слідує, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правомірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив обставини справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

В.М. Триголов