Справа №295/5808/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Кирийчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 28268,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1501758, який належним чином позичальником не виконано та внаслідок чого утворилася заборгованість. Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 23.04.2020 року укладено договір факторингу № 23042020, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Згідно вказаного реєстру ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача в сумі 28268,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3964,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 16304,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не доведено відповідними первинними бухгалтерськими документами факту надання коштів відповідачу ТОВ «Авентус Україна», а надані докази не є такими, які б підтверджували реальність надання позики. Відповідач не сплачувала по даному кредитному договору жодних платежів, у тому числі 500,00 грн., зазначеній у картці обіку, та ця інформація є неправдивою. Вона не визнає існування заборгованості перед позивачем. Відповідно до картки обліку первісний кредитор нарахував проценти за період з 14.11.2019 року по 13.12.2019 року та з 18.12.2019 року по 13.03.2020 року в загальній сумі 16768,00 грн. Та згідно ціє ж картки з з 18.12.2019 року по 28.01.2020 року відповідачу нараховано не пеню, а штраф у загальному розмірі 4000,00 грн. Проте в позовних вимогах позивач намагається стягнути 8000,00 грн. - суму заборгованості за основною сумою боргу, 3964,00 грн. - суму заборгованості за відсотками, 16304,00 грн. - суму заборгованості за пенею. Кредитним договором не передбачено сплату пені в принципі, а п. 4.5 договору визначено, що розмір штрафів не може перевищувати 50 % суми, одержаної клієнтом за кредитним договором, що становить 4000,00 грн. Після 14.12.2019 року кредитор не мав права нараховувати відсотки за стандартною ставкою, визначено п. 1.3.2 договору, маючи право нараховувати виключно 3 % річних, оскільки за умовами договору позика видається строком на 30 днів. Також просив застосувати строк позовної давності щодо стягнення пені, а також стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., що є фіксованою сумою відповідно до додатку № 2 до договору про надання правової допомоги.

Представник позивача до суду надав відповідь на відзив, вказавши, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не володіє та не може володіти первинними бухгалтерськими документами щодо отримання та повернення відповідачем кредитних коштів, так як не є первісним кредитором та такі документи є банківською таємницею, що зберігаються в установі банку, який видав кредит. У листі ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 30.04.2020 року № 7968-ВП зазначено про здійснення успішного переказу на картки клієнтів: 14.11.2019 року на суму 8000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 739769, номер транзакції в системі WayForPay creditplus 4041358. Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у сумі 28268,00 грн. за кредитним договором. При формуванні витягу з реєстру боржників за договором факторингу № 23042020 від 23.04.2020 року було допущено технічну помилку, яка полягає в неправильному визначенні складових загальної суми заборгованості. Загальна сума залишається незмінною та відповідач має заборгованість в сумі 28268,00 грн., з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16304,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 3964,00 грн. - сума заборгованості за штрафами, що просить вважати правильним та стягнути з відповідача. Окрім того, заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу.

У направленому до суду представником відповідача запереченні на відповідь на відзив звернуто увагу на те, що відповідач заперечує наявність у неї заборгованості перед позивачем, факт укладення кредитного договору не доводить факту отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними. Згідно п. п. 1 п. 2.2 кредитного договору первісний кредитор зобов`язаний видати позичальнику позику протягом 3 календаних днів з моменту підписання кредитного договору. Тобто, оскільки дата видачі кредитних коштів не зафіксована, то без належних і допустимих доказів отримання відповідачем коштів не можливо встановити сам факт існування заборгованості та її розмір, оскільки нарахування процетів і неустойки залежить від дати видачі кредитних коштів. Первинних бухгалтерських документів на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором позивачем не надано, а листи первісного кредитора від 27.04.2020 року та ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 30.04.2020 року не є первинними бухгалтерськими документами, оформленими відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Стосовно наявності помилок у реєстрі боржників та зміни складових позовних вимог вказав, що позивачем не подавалося до суду письмової заяви про зміну предмету та підстав позову, а зміна позовних вимог суперечить нормам ст. 49 ЦПК України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгялду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву з проханням здійснювати розгляд справи без його участі, вказавши про підтримання позовних вимог.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки до не повідомила.

Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, відзив на позовну заяву, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 05.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1501758 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту підписанням (електронним підписом), відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язуються надати відповідачу грошові кошти в загальній сумі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за зниженою процентною ставкою в розмірі 459,90 % річних, за стандартною процентною ставкою у розмірі 657,00 % річних (а. с. 5, 6).

23.04.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 23042020, за яким ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а. с. 11, 12).

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020 року ТОВ «Авентус Україна» передав, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1501758 на загальну суму заборгованості в розмірі 28268,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3964,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 16304,00 грн. - сума заборгованості за пенею і штрафами (а. с. 14).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Укладення кредитного договору № 1501758 ТОВ між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 05.11.2019 року підтверджується копією договору та паспортом споживчого кредиту (а. с. 5-8).

У пункті 1.5 сторони договору погодили, що позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом, а згідно п. п. 1 п. 2. 2 товариство зобов`язалося видати позичальнику позику протягом 3 календаних днів з моменту підписання цього договору.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року в справі № 161/16891/15-ц зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Доводи позивача відносно того, що підтвердженням факту видачі відповідачу кредиту є інформація з листа ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 30.04.2020 року № 7968-ВП щодо здійснення успішного переказу на картки клієнтів: 14.11.2019 року на суму 8000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 739769, номер транзакції в системі WayForPay creditplus 4041358 (а. с. 49-51), суд вважає недостатнім доказом зазначеного факту з огляду на ненадання виписки з особового рахунку відповідача. Картка обліку (а. с. 17) не відповідає відомостям щодо складових загальної суми заборгованості, що містяться у витязі з реєстру боржників (а. с. 14). Так, у витязі вказано про наявність у відповідача заборгованості в розмірі 28268,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3964,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 16304,00 грн. - сума заборгованості за пенею і штрафами, а в картці обліку - заборгованість у розмірі 28268,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4000,00 грн. - штраф; 16768,00 грн. - проценти.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

За приписами ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між стронами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесення відповідачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн. до суду надано копіюї ордеру про представництво та надання правової (правничої) допомоги адвокатом Яреськом Т.В. відповідачу від 22.11.2022 року та копію договору про надання правничої допомоги від 08.11.2022 року, укладеного між адвокатом та позивачем, копію додатку до договору, в п. 2 якого визначено вартість послуг за домовленістю в сумі 5000,00 грн., копію акту приймання-передачі послуг № 1 від 23.11.2022 року та копію розрахункової квитанції № 23/11/22 щодо сплати коштів.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 509, 512, 514, 526, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 137, 141, 259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄРДПОУ 35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк»).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Суддя Л.М. Семенцова