Справа № 585/351/23
Номер провадження 2/585/240/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянув справу № 585/351/23, провадження № 2/585/240/23 у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Роменський завод Продтоварів».

Предмет позову: про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Представник позивача: Мороз Леся Олексіївна, яка діє на підставі Ордеру на надання правової допомоги серії ВМ № 1032811 від 20.01.2023 та договору про надання правової допомоги від 24.01.2023.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Роменський завод продтоварів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середньоденного заробітку.

Свій позов мотивує тим, що починаючи з 01.10.2006 року працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів», у тому числі, з 17.03.2021 року - на посаді бухгалтера по податковому обліку, 15.09.2022 року за власним бажанням її було звільнено з займаної посади .

При цьому, всупереч нормам чинного законодавства ТОВ «Роменський завод продтоварів» не провело повний розрахунок по заробітній платі з нею у день звільнення.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01.09.2022 року у справі № 585/1699/22 було задоволено її позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнено з ТОВ «Роменський завод продтоварів» 52373,10 грн. заборгованості по заробітній платі. З довідки відповідача від 19.01.2023 року вбачається, що заборгованість перед позивачкою за період з січня 2022 року по липень 2022 року становить 68715,14 грн. Необхідно зазначити, що 17.01.2023 року Новокодацьким ВДВС м. Дніпра було перераховано 52373,10 грн. за вищезазначеним рішенням суду. Таким чином, сума заборгованості, яка існує на даний час перед позивачкою становить 16342,02 грн.

Відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном.

Таким чином, дії ТОВ «Роменський завод продтоварів», що полягають у невиплаті їй заробітної плати, є незаконними, у досудовому порядку розраховуватися відповідач не бажає, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

ТОВ «Роменський завод продтоварів» 17.01.2023 року провело частковий розрахунок по заробітній платі із позивачкою, але так як розрахунок не було проведено у день звільнення, вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Роменський завод продтоварів» на свою користь її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виходячи з розрахунків середньомісячної заробітної плати позивачки, її середньоденна заробітна плата складає 371,60 грн., дана сума розрахована позивачкою, яка є бухгалтером, тобто має спеціальні знання.

Станом на 17 січня 2023 року загальна кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні за період з 15 вересня 2022 року складатиме 88 днів.

Таким чином, загальний розмір середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку (з 15.09.2022 по 17.01.2023 року) складатиме: 371,60 грн. х 88 днів (кількість робочих днів затримки) і дорівнюватиме 32700,08 грн.

Просить стягнути з відповідача на свою користь 16342,02 грн. заборгованості по заробітній платі, та 32700,08 грн. - середню заробітну плату за весь час затримки з 15.09.2022 по 17.01.20223.

Крім того, у зв`язку із існуючим боргом по заробітній платі вона змушена була звернутись за юридичною допомогою та, у зв`язку з цим, понесла витрати у розмірі 2000 грн., які також просить стягнути з відповідача.

Відповідач свою позицію щодо позову не висловив.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

26.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.20).

У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи, суду не надходило.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01.09.2022 року у справі № 585/1699/22 було задоволено позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнуто з ТОВ «Роменський завод продтоварів» 52373,10 грн. заборгованості по заробітній платі (а.с.10-11).

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач працювала в ТОВ «Роменський завод продтоварів». 15.09. 2022 звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 12-15).

Згідно довідки ТОВ «РЗП» станом на 12.01.2023 заборгованість підприємства по заробітній платі позивача становить 68715,14 грн. (а.с.16).

17.01.2023 року Новокодацьким ВДВС м. Дніпра позивачу було перераховано 52373,10 грн. за вищезазначеним рішенням суду (а.с.17).

Таким чином, сума заборгованості, яка існує на даний час перед позивачкою становить 16342,04 грн. (68715,14 - 52373,10 = 16342,04)

З наведених доказів встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах і на час звільнення позивача з нею не проведений розрахунок.

Між сторонами склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості по заробітній, які регулюються Законом України «Про оплату праці», КЗпП України.

Норми права, застосовані судом.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Нормами статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до вимог статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці» - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно імперативної норми ч. 1 ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Крім того, частинами 1, 2 статті 83 КЗпП України передбачено, зокрема, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Щодо вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у трудових відносинах і при звільненні позивача з нею не було проведено остаточний розрахунок, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом.

Згідно довідки ТОВ «РЗП» станом на 12.01.2023 заборгованість підприємства по заробітній платі позивача становить 68715,14 грн. (а.с.16).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01.09.2022 року у справі № 585/1699/22 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнено з ТОВ «Роменський завод продтоварів» 52373,10 грн. заборгованості по заробітній платі (а.с.10-11).

17.01.2023 року Новокодацьким ВДВС м. Дніпра позивачу було перераховано 52373,10 грн. за вищезазначеним рішенням суду (а.с.17).

Таким чином, сума заборгованості, яка існує на даний час перед позивачкою становить 16342,04 грн.

Відповідно до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Добровільно відповідач позивачу заробітну плату не доплатив, внаслідок чого існує заборгованість у розмірі 16342,04 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 03.07.2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Абзацом 2 п.8 даного Порядку передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-648цс15.

Позивачем, яка працювала бухгалтером, тобто має спеціальні знання, здійснено самостійно розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки відповідач не надав їй дані щодо розміру її середньоденного заробітку, і з цим розрахунком суд повністю погоджується, оскільки він проведений у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 ( з наступними змінами та доповненнями).

Згідно з розрахунком позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку станом на 17.01.2023 (день виплати заборгованості по заробітній платі) становить 32700,08 грн. На стягненні середнього заробітку по день прийняття судом рішення позивач не наполягає.

Відповідачем не доведено відсутності в не проведенні розрахунку з позивачем при звільненні, своєї вини. Крім того, відповідачем не спростована і сума середньоденної заробітної плати у розмірі 371,60 грн., яку остання самостійно розрахувала.

Отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача, який необхідно стягнути з ТОВ «Роменський завод продтоварів» за період з 15.09.2022 по 17.01.2023 становить 32700, 08 грн. (371,60 грн. х 88 днів).

Щодо судових витрат.

Як убачається з матеріалів справи, представником позивача була адвокат Мороз Л.О., яка діяла на підставі ордеру серії ВМ №1032811 від 20.01.2023 та договору про надання правової допомоги від 24.01.2023 (7,8 ).

Договором про надання правничої допомоги від 24.01.2023, укладеним між адвокатом Мороз Л.О. та позивачем ОСОБА_1 визначено фіксований розмір гонорару адвокату за надання правової допомоги по даній справі у розмірі 2000 грн.

Тому, указана сум у відповідності до вимог ч.2 ст. 137, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача з відповідача у визначеному розмірі.

При цьому судом враховано дійсність цих судових витрат, а також їх необхідність та розумність, з урахуванням складності справи.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147,20 грн. ( за дві позовні вимоги, по 1073,60 грн. за кожну).

Позивач не подає заяви на негайне виконання рішення суду, тому суд не застосовує п. 2 ст. 430 ЦПК України.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 255, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод Продтоварів», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити .

Стягнути з ТОВ «Роменський завод продтоварів» (, адреса: 49064, вул. Авіаційна, будинок 39, офіс 17, м. Дніпро, Дніпропетровська область) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 16342 грн. (шістнадцять тисяч триста сорок дві гривні) 04 копійки та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ТОВ «Роменський завод продтоварів» (, адреса: 49017, вул. Авіаційна, будинок 39, офіс 17, м. Дніпро, Дніпропетровська область) на користь на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку, з 15.09.2022 по 17.01.2023 , що становить 32700 (тридцять дві тисячі сімсот) гривень 08 копійок.

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» () на користь держави судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Роменський завод Продтоварів», юридична адреса: вул. Авіаційна, 39 оф. 17, місто Дніпро Дніпропетровська область, 49017, код ЄРДПОУ 42295910.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова