Єдиний унікальний номер: 379/1/23
Провадження № 2/379/56/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2023 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому прохала стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду у сумі 500 грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн, а всього 10500 грн.

В обґрунтування зазначала, що 16.11.2021 позивачка з чоловіком пішли на свою земельну ділянку. Ми взяли з собою габлі і копаницю. Як прийшли чоловік позивачки почав викопувати стовпа габлями, а копаниця стояла біля нього, позивачка стояла впершись на палицю. ОСОБА_2 побачила їх у вікно та зателефонувала своїй дочці. ОСОБА_3 приїхала на велосипеді із залізякою, якою вдарила чоловіка позивачки. А в цей час ОСОБА_2 взяла копаницю і вдарила ОСОБА_1 по голові, після чого вона впала. ОСОБА_3 била позивачку, поки та лежала, залізякою. Коли позивачка піднялася у неї з голови текла кров, вона викликала по телефону поліцію і швидку. В Таращанській лікарні позивачці зашили голову, а гематому видаляли на стаціонарному лікуванні. Під час лікування позивачкою було витрачено 500 грн.

Окрім матеріальної шкоди позивачці було завдано моральну шкоду неправомірними діями відповідачок. Оскільки, ОСОБА_1 зазнала фізичного болю, завданими тілесними ушкодження було порушено нормальний спосіб життя, змушена була докладати додаткові зусилля для лікування у закладах охорони здоров`я і захисту свої прав. Завдану їй моральну шкоду позивачка оцінює у 10000 грн.

У поданому відзиві на позовну заяву (а.с.45-85) відповідачі прохали відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову та зазначали, що повністю не погоджуються і не визнають розмір матеріальної та моральної шкоди, яку хоче отримати позивачка. Оскільки, позивачка посилається на те, що понесла матеріальні витрати на лікування в розмірі 500 грн., додаючи при цьому доказ у вигляді квитанції про оплату ліків, згідно якої вбачається, що загальна вартість даних лікарських препаратів складала 365,40 грн. У виписці КНП «Таращанська міська лікарня» (Поліклініка) із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 09.12.2021 р. відсутні будь-які призначення лікарських препаратів для лікування Позивача, окрім того, що було зазначено рекомендації по оброблення рани бетайодом. Як, вбачається із квитанції на придбання ліків, серед даного переліку відсутній такий препарат, як бетайод. При цьому згідно переліку лікарських препаратів, який зазначений у квитанції не можливо встановити, чому саме дані ліки купувала позивачка, для лікування чого були придбані дані ліки, а їх призначення взагалі не відповідають показанню для лікуванню. Всі інші лікарські засоби такі, як вата та бинт відноситься до безоплатного лікарського забезпечення пацієнтів для надання їм медичної допомоги відповідно до чинного законодавства України.

Також зазначали, що позивачкою не надається і копія медичної картки амбулаторного хворого, для підтвердження факту лікування та витрат на купівлю відповідних ліків саме за призначення лікарів, як для підтвердження факту лікування так і підтвердження факту понесених на лікування витрат, а в послідуючому і встановлення причинно-наслідкового зв`язку між фактом отриманих травм. Таким чином, твердження про отримання позивачкою моральних травм - є надуманими та розцінюються стороною відповідачів, як припущення, які не можуть лягати в основу позову та бути підставою для його задоволення. Розраховуючи розмір моральної шкоди, сторона позивачка фактично вийшла з власного матеріального інтересу, який не може бути основою для її розрахунку та має бути оцінений судом критично.

У відповіді на відзив позивачка зазначала, що відповідачі не мають бажання відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду. Проте, згідно вироків вони самі визнали свою вину. А квитанцію, що купували ліки коли зашивали голову, позивачка знайти не змогла. Посилалася на ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позову підтримала в повному обсязі. Пояснила, що з чоловіком прийшли на свою земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . В них є спір по межі з відповідачами, оскільки земельна ділянка ОСОБА_4 межує з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . В ході дізнання по кримінальним провадженням вона невірно назвала адресу місця події, а саме називала Рибачий 23. Вона стояла з паличкою, а чоловік викопував стовпчики. Вийшла ОСОБА_4 , стала лаятися. Вона попрохала ОСОБА_4 показати документи на землю. Та подзвонила дочці, яка приїхала велосипедом із залізякою. ОСОБА_5 несподівано підійшла до чоловіка і вдарила чоловіка по голові, після чого вони вдвох впали та лежали. ОСОБА_6 схопила лопату і вдарила її (позивачку) по голові в праву частину, тому вона впала. У неї (позивачки) на голові була шапка та хустка. ОСОБА_5 била її залізякою по спині та голові, і попала біля лівого ока. Вона (позивачка) викликала поліцію і швидку. 16.11.2021 її забрали в лікарню, наклали шви на голову. Квитанції за той день в неї нема. Через 10 днів зняли шви. А біля ока в неї була велика гематома. Хірург сказав, що треба лягати в лікарню на стаціонар вирізати гематому. З 29.11.2021 вона лікувалася на стаціонарі в Таращанській міській лікарні приблизно 10 днів. Ще потім ходила на перев`язку кожен день. В неї було багато болю, зараз на погоду болить голова. Вона не могла поратися по господарству, навіть вишивати не могла. ОСОБА_7 ставила, мабуть, ОСОБА_4 . Вони викопували стовпчики, бо чужі стовпчики не потрібні в подвір`ї. На момент отримання земельної ділянки не було загороджено стовпчиками. Просить матеріальну шкоду 500 грн, а чеки підтверджують витрати лише на 400 гривень, тому що приплюсувала витрати на дорогу. Прохає стягнути загальну суму 10500 з обох, хай удвох платять цю загальну суму.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та прохала відмовити у його задоволені. Пояснила, що паркан стояв ще до того, як ОСОБА_8 взяли город. Перед 16.11.2021 ОСОБА_8 викопали два стовпчика з паркану. Також вони вирвали кутовий стовпчик від воріт, зрізали дерева - горіхи. Вона викликала поліцію. Через декілька днів ОСОБА_8 з іншої сторони по межі викопували інші стовпчики. Вона подзвонила дочці. Вони вдвох з донькою підійшли до ОСОБА_8 , в руках нічого не було. Позивачка вдарила доньку по голові, тому вона ( ОСОБА_2 ) вдарила позивачку лопатою по голові, а саме - держаком. Лопату взяла на землі. Вдарила тому що позивачка викопувала їх законні стовпчики.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та прохала відмовити у його задоволені. Пояснила, що вона 20 років прожила в цьому будинку. В якийсь час стали оформляти землю. За їх земельною ділянкою велике поле, на якому людям надавали землю по 25 соток. Від краю їх земельної ділянки надавали земельні ділянки. Всім давали по 25 соток, а чоловіку ОСОБА_8 помилково надали 30 соток. Рішенням суду скасовано рішення сільради, яким ОСОБА_8 надано 30 соток. Він переробив документацію на 25 соток. Паркан історично від часу розбудови там стоїть. До 16.11.2021 ОСОБА_8 поламали цей паркан. Через пару днів ОСОБА_8 приїхали і трактором вирвали фасадні ворота. В їх дворі ОСОБА_8 також повирізали горіх. 12.11.2021 ОСОБА_8 вирвали два стовпчика, які були розташовані на її з матір`ю землі. Їй подзвонила мама, вона прийшла, оскільки також є співвласницею будинку, викликали поліцію. У них (відповідачів) земля не приватизована. Приїжджала комісія, дали дозвіл на приватизацію. Через три дні 16.11.2021 знов подзвонила мати та сказала, що ОСОБА_8 викопують стовпчики. Вона прибігла, ніякої залізяки у неї з собою не було, мати сварилася з ОСОБА_8 . Чоловік ОСОБА_8 викопував, а позивачка підривала ломиком стовпчики. Вона підбігла до ОСОБА_8 і почала кричати, що вони знов роблять. Він кинув лопату і взяв вила та пішов до неї з нецензурною лайкою, погрожував заколоти. Вона почала в нього вила виривати, штовхалися з ним, він був справа, а позивачка зліва від неї. В ході боротьби з ОСОБА_8 за вила, випадково прийшовся удар позивачці біля лівого ока держаком, тобто з протилежної сторони від залізної частини. Потім її вдарила позивачка по голові залізним ломом, була розбита голова, її також забирала швидка допомога, зашивали голову. Чоловік позивачки її по голові вилами не бив. Вона в лікарні не лежала, оскільки не було на кого покинути неповнолітню дитину. Вона від удару присіла, і мати взяла лопату, яку кинув ОСОБА_8 і вдарила позивачку по голові, удар прийшовся держаком. У позивачки була хустка на голові. Не знала, що також могла написати заяву в поліцію на позивачку. Вона не била залізякою ОСОБА_8 в той час як остання лежала на землі.

Представник відповідачів адвокат Поліщук Р.А. у судовому засіданні прохав відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироками Таращанського районного суду Київської області від 22.12.2021:

1) ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

2) ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Вироком від 22.12.2021 у справі № 379/1283/21 (а.с.6-7) встановлено, що «16.11.2021 року о 12 год 00 хв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними розпочався конфлікт, у ході якого у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, взяла в руки вила та дерев`яним держаком нанесла ним один удар в область обличчя зліва останньої. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 заподіяла ОСОБА_1 фізичного болю та спричинила тілесні ушкодження у виді поверхневої забійної рани на обличчі зліва та синця на повіках лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.»

Вироком від 22.12.2021 у справі № 379/1284/21 (а.с.11-12) встановлено, що «16.11.2021 року приблизно о 12 год 00 хв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними розпочався конфлікт, у ході якого у ОСОБА_2 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, взяла в руки держак штикової лопати та нанесла ним один удар в голову останньої. В результаті протиправних дій ОСОБА_2 заподіяла ОСОБА_1 фізичного болю та спричинила тілесні ушкодження у виді забійної рани голови справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів.»

Ухвалами Київського апеляційного суду від 21.06.2022 та від 05.10.2022 вироки Таращанського районного суду Київської області від 22.12.2021 залишено без змін. (а.с.9-10, 13-15).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження 0000224 від 17.11.2021, потерпілою у даному кримінальному провадженні зазначена позивачка по справі ОСОБА_1 , яка 16.11.2021 до відділення поліції №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області подала заяву про те, що 16.11.2021 ОСОБА_10 та ОСОБА_3 нанесли тілесні ушкодження позивачці за місцем проживання (а.с.19)

Судово-медичним експертом ОСОБА_11 за результатами судово-медичного обстеження у ОСОБА_1 , були виявлені тілесні ушкодження: забійна рана голови справа; поверхнева забійна рана на обличчі зліва; синець на повіках лівого ока (а.с.17).

У висновку експертного дослідження №164 від 17.11.2021 також зазначено, що у направлені дізнавача сектору дізнання ВП №2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київської області ст. лейтенанта поліції В.Шостак відомо: «16.11.2021 р. отримала тілесні ушкодження за місцем проживання. 16.11.2021 близько 12:30 на вулиці біля хати в с. В. Березянка Білоцерківського району нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_10 і ОСОБА_3 ; вдарили лопатою по голові та металевим предметом по обличчю зліва» (зворотній бік а.с.17).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №02493/500, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 29.11.2021 по 09.12.2021 з діагнозом: «Гематома обличчя зліва. Травму даної області отримала біля двох тижнів до локалізації в побуті», та отримала лікування шляхом: проведення 29.11.2021 розкриття гематоми; дренування; зшивання; перев`язка (а.с.16).

Згідно фіскального чека №61118 придбано 29.11.2021 медичні препарати на суму 365,40 грн. Також, 29.11.2021 сплачено в бухгалтерію КНПТМР «Таращанська міська лікарня» 34,00 грн (а.с.18).

Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом третім частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Щодо матеріальної шкоди

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1195ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає також і в тому, що вона не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування буде не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить:а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Однак цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування.

Відповідне тлумачення викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 311/2467/16-ц, провадження № 61-30575св18.

При цьому, пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Із наданої копії записів лікарів вбачається, що дійсно перебувала на амбулаторному лікування та 16.11.2021 було накладена ПХО шви на рану, але відсутні записи щодо призначеного лікування (перелік лікарських препаратів).

Так, позивачкою не підтверджено витрати на амбулаторне лікування.

Понесені витрати позивачкою на стаціонарне лікування, в тому числі на розкриття 29.11.2021 гематоми і дренування, підтверджено квитанціями від 29.11.2021 на загальну суму 399,40 грн.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Щодо моральної шкоди

Відповідно до вимог статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно п. 7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З досліджених доказів встановлено, що чоловік позивачки та відповідачка ОСОБА_2 користуються суміжними ділянками, та як зазначали сторони у судовому засіданні, що між ними тривалий час існує конфлікт щодо меж цих земельних ділянок.

Так, у судовому засіданні суддя роз`яснив сторонам щодо можливості вирішення їхнього земельного спору в судовому порядку цивільного процесу.

Як встановлено судом, неправомірними діями як ОСОБА_2 та і діями ОСОБА_3 спричинено ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого завдано позивачці шкоди.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали свою винуватість у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_1 , які разом із потерпілою погодилися із встановленими досудовим розслідуванням та розглядом судом обвинувального акту у спрощеному порядку, що свідчить про відсутність факту затягування відповідачками як судового процесу та так і досудового слідства.

Судом встановлено, що позивачці було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому що, позивачка відчувала фізичний біль, внаслідок завдання тілесних ушкоджень було порушено її нормальний спосіб життя, оскільки вона проходила стаціонарне лікування у закладі охорони здоров`я, докладала додаткові зусилля для захисту своїх прав.

У зв`язку з чим, суд вважає, що з урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачці моральних страждань та їх негативних наслідків, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, розмір стягнення моральної шкоди на користь позивачки із відповідачок слід визначити у розмірі 5000 грн.

Щодо солідарної відповідальності

Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За змістом зазначеної норми закону спільною вважається шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб. При цьому не обов`язково, щоб дії або бездіяльність, які завдали шкоди іншим особам, співпадали за часом. Це правило поширюється на випадки, коли неможливо встановити, яка дія та в якій мірі спричинила настання такого наслідку.

При цьому у заподіянні шкоди спільними діями має місце єдність дій заподіювачів, яка полягає у такому їх взаємозв`язку, при якому виключення хоча би однієї із цих дій із комплексу діянь співзаподіювачів не призводить до виникнення спільного шкідливого результату. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їх вини (постанова Верховного Суду від 04 березня 2020 року № 641/3547/17).

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (зі змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Згідно вироків суду, в результаті протиправних дій 16.11.2021 ОСОБА_2 заподіяла ОСОБА_1 фізичного болю та спричинила тілесні ушкодження у виді забійної рани голови справа (зворотній бік а.с.11), а ОСОБА_3 в результаті протиправних дій 16.11.2021 заподіяла ОСОБА_1 фізичного болю та спричинила тілесні ушкодження у виді поверхневої забійної рани на обличчі зліва та синця на повіках лівого ока (а.с.6).

Як вбачається з висновку експертного дослідження потерпілій ОСОБА_1 , що об`єктом судово-медичного обстеження були нанесені 16.11.2021 тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . За результатами проведення якого судмедекспертом виявлені тілесні ушкодження: забійна рана голови справа, поверхнева забійна рана на обличчі, синець на повіках лівого ока, які утворилися від дії тупого предмета.

Відповідно до виписки із медичної карти позивачка проходила як амбулаторне та і стаціонарне лікування зазначених тілесних ушкодження.

У зв`язку з чим, суд розцінює дії відповідачів взаємопов`язаними, сукупними діями та діями з єдністю наміру, а тому вони мають нести солідарну відповідальність перед потерпілою.

Відповідно до статей 12, 76, 77 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, виходячи з аналізу матеріалів справи, встановлених обставин та норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме: в частині відшкодування матеріальної шкоди - відповідно до підтверджених витрат на лікування у сумі 399,40 грн, а в частині відшкодування моральної шкоди - зі зменшенням суми коштів до 5000 грн, що підлягають стягненню з відповідачів солідарно.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за позов у розмірі 1073,60 грн. (а.с.1,28) та заявлена сума позову складала 10500 грн. (а.с.3), а суд задовольнив позов частково на суму 5399,40 грн.

Так, судом задоволено 51,4 відсоток заявлених вимог, отже до стягнення в рівних частинах з відповідачів підлягає загальна сума судового збору у розмірі 551,84 грн., тобто по 275,92 грн. з кожної.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1,11, 22,23, 541, 166-1168, 1177, 1192, 1195 ЦК України, статтями 3, 4, 12, 13, 19, 32, 76, 77, 81, 82, 84, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у розмірі: 399,40 грн. (триста дев`яносто дев`ять гривень сорок копійок) та моральну шкоду у розмірі: 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,92 грн. (двісті сімдесят п`ять гривень дев`яносто дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,92 грн. (двісті сімдесят п`ять гривень дев`яносто дві копійки).

Повне рішення складено 20.02.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Сторони справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Головуючий:В. І. Зінкін