Справа № 461/4304/22 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/3141/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

Бойчук Ю.Р. представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду міста Львова від 31 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - Львівська міська рада, в якому просив стягнути зі згаданого відповідача вартість будівельних робіт разом із вартістю витрачених будівельних матеріалів, проведених при забудові об`єму горища мансардного поверху над квартирою АДРЕСА_1 в сумі 367 664,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 загальною площею 45,6 кв.м., в якій він проживає разом із своєю сім`єю у кількості 6-ти осіб. Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (надалі Галицька PA JIMP) від 28.09.1999 року № 931 позивачу було дозволено розширити свою квартиру за рахунок площі горища, що знаходиться над його квартирою АДРЕСА_3 , а розпорядженням від 05.05.2000 року № 491 позивачу було дозволено провести розширення його квартири за рахунок площі горища над його квартирою АДРЕСА_3 і суміжною квартирою АДРЕСА_4 . Зазначалося, що позивач в подальшому за свій рахунок здійснив ремонт та надбудову площі горища над квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Однак, розпорядженням Галицької РА ЛМР від 21.08.2009 року № 554 «Про розгляд протесту прокурора Галицького району м. Львова від 26.06.2009 року № 195» вищезгадане розпорядження Галицької РА ЛМР від 05.05.2000 року № 491 було скасовано. Позивач вважає, що непослідовними діями Галицької РА ЛМР, яка надала йому дозвіл на надбудову, а в подальшому такий скасувала, позивачу завдано майнову шкоду у вигляді витрат, які він поніс при виконанні вищевказаних робіт, а тому просить позов задоволити і стягнути з відповідача вказані збитки (а.с. 1-9).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 105-108).

Дане рішення оскаржив представник позивача.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що до спірних правовідносин підлягала до застосування стаття 625 ЦК України (а.с. 112-116).

Апелянт та його представник, будучи своєчасно (03.01.2023 року) належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 145, 146, 150, 151), в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- обставини, встановленні рішенням суду у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи (частина 4 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-05.05.2000 року розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 491 ОСОБА_2 (позивачу) було дозволено, як співвласнику квартири АДРЕСА_2 , розширення згаданої квартири за рахунок площі горища у влаштуванням квартири в двох рівнях згідно з поданими проектними пропозиціями (а.с. 12);

-26.06.2009 року прокурором Галицького району міста Львова на вищезгадане розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 05.05.2000 року № 491 було внесено протест з вимогою скасування цього розпорядження, як такого, що прийняте всупереч вимог чинного законодавства (а.с. 20-21);

-21.08.2009 року розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 554 вищезгаданий протест прокурора було задоволено та скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації від 05.05.2000 року № 491 (а.с. 22);

-ОСОБА_2 оскаржував вищезгадане розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 21.08.2009 року № 554 в судовому порядку, однак судовими рішеннями судів усіх інстанцій у задоволенні його позову про скасування цього розпорядження було відмовлено (а.с. 27);

-згідно Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 10.08.2020 року № 016/20, вартість будівельних робіт (разом із вартістю витрачених будівельних матеріалів), проведених при забудові горища мансардного поверху над квартирою АДРЕСА_4 на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 05.05.2000 року № 491 по АДРЕСА_5 по об`ємах розрахованих згідно Робочого проекту:

oстаном на час проведення експертизи становить 521 499 грн.;

oстаном на 01.01.2009 року становить 153 835 грн. (а.с. 39-43);

-08.12.2020 року рішенням Галицького районного суду міста Львова (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05.10.2021 року) було у повному обсязі задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування йому шкоди, завданої «непослідовними діями Галицької РА ЛМР, яка надала йому дозвіл на надбудову, а в подальшому скасувала його», та стягнуто з Галицької районної адміністрації на його користь 150 000 грн. матеріальної шкоди, а також 12 000 грн. судових витрат за проведення по справі експертизи (а.с. 44-45);

-у 2021 році ОСОБА_2 (з посиланням на, зокрема, вищезгаданий Висновок експерта від 10.08.2020 року № 016/20) повторно звернувся до суду з позовом до (зокрема) Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення зі згаданого відповідача на його користь 185 750 грн. вартості будівельних робіт разом із вартістю витрачених будівельних матеріалів, проведених при забудові горища мансардного поверху над квартирою АДРЕСА_1 , який рішенням Галицького районного суду міста Львова від 24.12.2021 року в частині позовних вимог до згаданого відповідача було задоволено у повному обсязі та стягнуто з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_2 185 750 грн. (а.с. 51-54);

-однак, постановою Львівського апеляційного суду від 19.05.2022 року вищезгадане рішення Галицького районного суду міста Львова від 24.12.2021 року було скасовано та ухвалено нове, яким (зокрема) позовні ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задоволено лише частково, а саме на суму 3 835 грн. Як вбачається з мотивувальної частини цієї постанови, суд часткове задоволення позовних вимог мотивував тим, що Висновком експерта від 10.08.2020 року № 016/20 встановлено, що вартість будівельних робіт разом із вартістю витрачених будівельних матеріалів, проведених при забудові горища мансардного поверху над квартирою АДРЕСА_1 станом на 01.01.2009 року становить 153 835 грн. і відшкодуванню підлягають заподіяні збитки саме на цей момент (а.с. 55-57).

Як встановлено судом, ухвалою Верховного Суду від 27.06.2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на вищезгадану постанову Львівського апеляційного суду від 19.05.2022 року.

Таким чином, рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, у якій беруть участь ті самі особи ( ОСОБА_2 та Галицька районна адміністрація) встановлено ту обставину, що відшкодуванню ОСОБА_2 підлягає саме 153 835 грн., а відтак ця обставина доказуванню вже не підлягає (частина 4 статті 82 ЦПК України).

Як вбачається з мотивувальної частини позовної заяви, предметом заявлених ОСОБА_2 позовних вимог (367 664 грн.) є різниця між вартістю будівельних робіт разом із вартістю витрачених будівельних матеріалів, проведених при забудові горища мансардного поверху над квартирою АДРЕСА_1 станом на серпень 2020 року (на час проведення експертизи) та коштами, які були присуджені до стягнення з Галицької районної адміністрації на користь ОСОБА_2 вищезгаданими судовими рішеннями: 367 664 грн. = 521 499 грн. 150 000 грн. 3 835 грн.

Однак, як вже зазначалося вище, судовими рішеннями, які залишаються в законній силі, встановлено, що відшкодуванню ОСОБА_2 підлягає саме 153 835 грн., а не 521 499 грн.

При цьому позовна заява не містить жодного посилання на положення статті 625 ЦК України та відповідних розрахунків.

Відтак, твердження, яке міститься у апеляційній скарзі (з посиланням на статтю 625 ЦК України), про те, що «сума збитків яку просить стягнути позивач є сумою із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а не на момент заподіяння йому таких збитків, що жодним чином не враховано судом першої інстанції», є надуманим та не відповідає змісту позовної заяви (зокрема вищенаведеним розрахункам, які містяться у мотивувальній частині позовної заяви), а відтак до уваги прийматися не може.

А інших доводів апеляційна скарга і не містить.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 31 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 20 лютого 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.