Провадження №2/523/804/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"17" січня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Ахламової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеса, в загальному позовному провадженні, цивільну справу №523/13284/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, яким просить:

-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на трьох кімнатну квартиру загальною площею 64.8 кв.м., житловою площею 39.1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог, позивач ОСОБА_1 зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом усього майна, належного на праві власності померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дід позивача - ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно - частка квартири АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_3 дружина померлого - ОСОБА_2 стала єдиним власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до даних інвентаризаційної і реєстраційної справ право власності на квартиру станом на 31.12.2012 було зареєстровано в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради 17.03.2005, р. № 12-28981 за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 15.04.2016 нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Савицькою Оленою Юліанівною, яка реалізовувала функції державного реєстратора на підставі пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було вчинено реєстраційні дії з реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за фізичною особою ОСОБА_4 (номер запису про право власності 14226805, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для вчинення вищезазначених реєстраційних дій був, нібито, договір купівлі-продажу, серія та номер: 5-222, виданий 28.02.2012 державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори (підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29317867 від 19.04.2016 14:25:25, ОСОБА_5 , Третя одеська державна нотаріальна контора, Одеській міський нотаріальний округ, Одеська область). Однак відповідно до договору купівлі-продажу 5-222, виданого 28.02.2012 державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, покупцем значиться ОСОБА_6 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 ), а предметом договору є квартира під АДРЕСА_3 , яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 16,2 кв.м., загальною площею 30,7 кв.м., а ніяк не квартира АДРЕСА_2 . 28.02.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_3 , яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 16,2 кв.м., загальною площею 30,7 кв.м.. Даний договір посвідчено державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 5-222. 09.09.2019 року рішенням Київського районного суду м.Одеси визнано неправомірним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , індексний номер 29317867 від 19 квітня 2016 року прийнятого державним реєстратором державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Савицькою Оленою Юліанівною. 10.07.2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Давидовой К.Ю. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 17.07.2021 року нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. З огляду на зазначене, позивач зазначає, що має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя ОСОБА_2 , однак через відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26.07.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено дату підготовчого судового засідання.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2021 року: витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Давидової Катерини Юріївни належним чином завірену копію спадкових справ відносно майна: - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.01.2022 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Розгляд справи відкладався внаслідок витребування доказів, оголошення в місті повітряної тривоги, а також внаслідок відсутності в суді електропостачання.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Майстренко Т.М. до судового засідання не з`явились. Від позивача ОСОБА_1 та адвоката Майстренко Т.М. надійшли до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких вони також наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідач Одеська міська рада не забезпечив явку свого представника до судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, причин неявки не повідомив, відзиву на позов суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, враховуючи згоду позивача та її представника на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Фіксування судового засідання не здійснювалось технічним записом, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_2 були, в рівних частках, ОСОБА_3 (1/2 частка) та ОСОБА_2 (1/2 частка), на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 , виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради 17.03.2005. Це підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, станом на 27.01.2022 року, а також копією спадкової справи № 7/2016.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується актовим записом про шлюб №994 від 15.04.1956 року, складеним Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 17 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 12766.

13 травня 2016 року ОСОБА_2 нотаріально посвідчила заяву у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, згідно якої зазначила що являється дружиною померлого ОСОБА_3 , прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , фактично, тому що проживала та була прописана разом із спадкодавцем за однією адресою та проживає там по цей час. 16 травня 2016 року із цією заявою вона звернулась до нотаріуса.

Матеріалами справи підтверджується реєстрація місця проживання та фактичне проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з 15.08.1984 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема, це підтверджується: довідкою КП «ЖКС «ПІВНІЧНИЙ» №1127 від 16.05.2016, довідкою КП «ЖКС «ПІВНІЧНИЙ» з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 16.05.2016 року за № 1126, листом Департаменту надання адміністративних послуг від 27.06.2019 року за №2016/01-02-10, довідкою КП «ЖКС «ПІВНІЧНИЙ» за №1686 від 06.07.2017 року.

Інших спадкоємців, після смерті ОСОБА_3 , які би прийняли спадщину, крім ОСОБА_2 , судом не встановлено, що також підтверджується копією спадкової справи №7/2016, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що 15.04.2016 нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Савицькою Оленою Юліанівною, яка реалізовувала функції держаного реєстратора на підставі пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було вчинено реєстраційні дії з реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за фізичною особою ОСОБА_4 (номер запису про право власності 14226805, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою для вчинення вищезазначених реєстраційних дій був - договір купівлі-продажу, серія та номер: 5-222, виданий 28.02.2012 державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори (підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29317867 від 19.04.2016 14:25:25, ОСОБА_5 , Третя одеська державна нотаріальна контора, Одеській міський нотаріальний округ, Одеська область).

13 травня 2016 року ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я позивача ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Давидовою К.Ю. та зареєстрований в реєстрі під № 123.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 10 травня 2017 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 301.

10 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Давидової К.Ю. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 09.09.2019 року - визнано неправомірним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , індексний номер 29317867 від 19 квітня 2016 року прийнятого державним реєстратором державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Савицькою Оленою Юліанівною. Рішення набрало законної сили 21 жовтня 2019 року.

При цьому, в ході судового розгляду, Київським районним судом м. Одеси встановлено, що договір купівлі-продажу №5-222, посвідчений 28.02.2012 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, в якому покупцем значився ОСОБА_6 , а предметом договору квартира АДРЕСА_2 , та на підставі якого 15.04.2016 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю. було вчинено реєстраційні дії з реєстрації прав власності на вказану квартиру за фізичною особою ОСОБА_6 (номер запису про право власності 14226805, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ніколи не укладався.

Відповідно до договору купівлі-продажу 5-222, виданого 28.02.2012 державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, покупцем значиться ОСОБА_6 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 ), а предметом договору є квартира під АДРЕСА_3 , яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 16,2 кв.м., загальною площею 30,7 кв.м., а ніяк не квартира АДРЕСА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Давидової К.Ю. від 17.07.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа.

Надати нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкове майно позивач ОСОБА_1 не має можливості, у зв`язку з їх втратою.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини. Так, матеріалами справи підтверджується реєстрація місця проживання та фактичне проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з 15.08.1984 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема, це підтверджується: довідкою КП «ЖКС «ПІВНІЧНИЙ» №1127 від 16.05.2016, довідкою КП «ЖКС «ПІВНІЧНИЙ» з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 16.05.2016 року за № 1126, листом Департаменту надання адміністративних послуг від 27.06.2019 року за №2016/01-02-10, довідкою КП «ЖКС «ПІВНІЧНИЙ» за №1686 від 06.07.2017 року.

Інших спадкоємців, після смерті ОСОБА_3 , які би прийняли спадщину, крім ОСОБА_2 , судом не встановлено, що також підтверджується копією спадкової справи №7/2016, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

За викладених обставин, суд дійшов висновків про те що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , в порядку ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, постійно проживаючи із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадщина складалась із частини кв. АДРЕСА_2 .

Як встановлено судом раніше, рішенням Київського районного суду м.Одеси від 09.09.2019 року - визнано неправомірним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , індексний номер 29317867 від 19 квітня 2016 року прийнятого державним реєстратором державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Савицькою Оленою Юліанівною. Рішення набрало законної сили 21 жовтня 2019 року.

При цьому, в ході судового розгляду, Київським районним судом м. Одеси встановлено, що договір купівлі-продажу №5-222, посвідчений 28.02.2012 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, в якому покупцем значився ОСОБА_6 , а предметом договору квартира АДРЕСА_2 , та на підставі якого 15.04.2016 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю. було вчинено реєстраційні дії з реєстрації прав власності на вказану квартиру за фізичною особою ОСОБА_6 (номер запису про право власності 14226805, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ніколи не укладався.

З вказаного приводу 28.04.2016 було розпочато кримінальне провадження №0002707 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що наведені обставини незаконної перереєстрації права власності на майно, стали фактичною перешкодою в отриманні ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, після смерті ОСОБА_3 , до її смерті.

Згідно ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , за заповітом, в порядку ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, оскільки у встановлений законом строк звернувся із відповідною заявою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Давидової К.Ю.

Інших спадкоємців, після смерті ОСОБА_2 , які би прийняли спадщину, крім ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Вищезазначене підтверджується копією спадкової справи №10/2017, що заведена до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Як зазначалось раніше, постановою приватного нотаріуса Давидової К.Ю. від 17.07.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа.

Підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5) визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа

може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З зазначеного вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновків, що питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права, існування перешкод в оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 16.12.2020 у справі № 761/11883/17, в постанові від 14.05.2020 у справі №707/1309/15, в постанові від 20.03.2020 у справі № 320/8118/17, які суд в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

З огляду на викладене, враховуючи обставини того, що у спадкоємця позивача ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, позивач на підставі заповіту є спадкоємцем який прийняв спадщину, та після смерті спадкодавця вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від нього причин у видачі такого йому було відмовлено, суд приходить до переконання про наявність всіх законних підстав для захисту прав позивача у судовому порядку, шляхом задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на трьох кімнатну квартиру загальною площею 64.8 кв.м., житловою площею 39.1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 27.01.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко