Справа № 643/2904/22
Провадження № 2/643/56/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 рокуМосковський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Куліш А.С. , розглянув у судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа - Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 ,третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради , у якій просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.09.2014 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1262 та визначити місце проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за місцем його реєстрації.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначив, що 26.09.2014 року уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_2 ,який був зареєстрований у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 26.09.2014 року, актовий запис №1262 .

Під час шлюбу у сторін народились діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У березні 2021 року сторони остаточно припинили подружні відносини. Не спілкуються між собою та почали мешкати окремо. За домовленістю з відповідачем після припинення подружніх відносин, син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишився мешкати разом із матір`ю, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишився мешкати разом з батьком , позивачем по справі.

Позивач повністю опікується інтересами і потребами обох синів, піклується про них, займаться вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дітей. Позивач ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дитиною, та старшого сина із молодшим.

Син ОСОБА_3 відвідував дошкільний навчальний заклад (ясла садок) № 100 Харківської міської ради.

Позивач повністю віддає сину ОСОБА_3 свою любов і турботу, велику увагу приділяє його розвитку. Окрім відвідин дошкільного навчального закладу, позивач проводить весь вільний час , займаючись з сином .Виходячи з того, що увесь час син ОСОБА_3 проживав разом з позивачем , який займався його вихованням та піклуванням, позивач водить його до дитячого садочку, син прив`язаний до позивача. відповідач ніколи надовго не залишалася із сином, не виявляла проявів самостійного виховання молодшого сина, навіть в період коли проживали разом. Спілкуванню відповідача з дитиною позивач не перешкоджає, психологічно син не готовий проживати разом з матір`ю, оскільки вихованням сина здебільшого займається позивач , має з ним тісний зв`язок , у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом .

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився , надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, разом з висновком Департаменту служб у справах дітей про доцільність визначення місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони по справі, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Суд, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони по справі, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26.09.2014 року сторони уклали шлюб ,який був зареєстрований у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 26.09.2014 року, актовий запис №1262 .

Під час шлюбу у сторін народились діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, побут, різні характери, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу- одна з основних його засад.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, на розірванні шлюбу наполягає.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 3, 4ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК Українипозов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст.114 СК Українишлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Крім того, позивач звернувся до суду з вимогою про визначення місця проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 150 СК Українибатьки мають обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно ст.160 СК Українимісце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з нормами ст.161 СК Україниякщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Більш того, відповідач подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за місцем його реєстрації.

У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за місцем його реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24,56,110,112 СК України, ст. ст.81,141,263-265,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа - Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.09.2014 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено актовий запис № 1262 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Визначити місце проживання малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем його реєстрації - АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Майстренко О.М.