ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1333/22 Номер провадження 22-ц/814/1845/23Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Хіль Л.М.,

суддів: Лобова О.А., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 липня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Авансар" за участю третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 червня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. №74188 від 31.05.2021 року про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» заборгованості у розмірі 67543,49 грн. за кредитним договором №200144093 від 10.05.2016 року таким,укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «АВАНСАР» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1488,60 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

21.06.2022 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_2 адвокат Прасолов І.В. з заявою про винесення додаткового рішення.

Просив суд винести додаткове рішення та стягнути з відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 грн.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2022 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 адвоката Прасолова І.В. про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив адвоката Прасолова І.В. який діє в інтересах ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив додаткове рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. та 5000 грн. витрат за апеляційний розгляд справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що згідно постанови Верховного Суду від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/ 19 витрати на правничу допомогу відшкодовуються не залежно від того чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено.

Таким чином твердження суду першої інстанції про те, що не надано доказів на підтвердження оплати витрат на правову допомогу є безпідставними.

Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц

Від ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

За таких обставин апеляційний cуд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення місцевий суд виходив з того, що витрати на правову допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із частотною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

Колегія суддів відзначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Також слід зазначити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина третя ст. 142 ЦПК України).

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі N 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі N 329/766/18.

Із матеріалів прави вбачається, що на підтвердження витрат на правову допомогу представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 надав додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 05.03.2018 року.

У п.2.4. вказаної додаткової угоди зазначено, що повна вартість отриманих послуг за Договором буде сплачена клієнтом в місячний термін після набрання законної сили рішення суду першої інстанції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню( а.с.54).

Також надано звіт № 1 про приймання-передачу наданих послуг адвокатом за результатами виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги( а.с.55).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 липня 2022 року просив також вирішити питання витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

До апеляційної скарги долучено звіт № 2 про при про приймання-передачу наданих послуг адвокатом за результатами виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги( а.с.80-81).

На підставі викладеного та з урахуванням матеріалів справи, її категорії та складності, характер та обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи з ціни/предмету заявленого позову, принципу розумності, справедливості та пропорційності, колегія суддів вважає, що до стягнення з ТОВ « АВАНСАР» на користь ОСОБА_2 підлягає 4000 грн. понесених витрат у суді першої інстанції та 1000 грн. витрат за апеляційний розгляд справи (визначена з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом і заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, складності справи).

Таким чином, додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Заву ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді О.А. Лобов

Л.І. Пилипчук