Справа № 144/365/22
Провадження № 22-ц/801/86/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Герман О. С.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 рокуСправа № 144/365/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя - доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником ОСОБА_3 , на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Германа О. С., в смт Теплик, дата складання повного тексту рішення відповідає даті його прийняття,

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є її батьком, шлюб між ним і її матір`ю був розірваний у 2007 році. Батько у її утриманні участі добровільно не бере, на даний час позивачка повнолітня та навчається на другому курсі Уманського національного університету садівництва на денній формі навчання на місцях державного замовлення, жодного джерела доходів не має, усі витрати на її утримання (харчування, одяг, проїзд, навчальні посібники та інше) несе мати, тому оскільки ОСОБА_2 працездатний та працює за кордоном, його стан здоров`я та матеріальне становище свідчить про можливість ним виконувати свій обов`язок по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання, в 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 травня 2022 і до досягнення ОСОБА_1 23-х років, за умови продовження навчання; стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь повнолітньої дочки ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не має жодних доходів, з яких можливо стягувати аліменти, тому аліменти мають стягуватися у твердій грошовій формі, а не у частці, як визначив суд першої інстанції. Крім того ОСОБА_1 є повнолітньою, а не дитиною у розумінні СК України, тому норма, яка визначає мінімальний гарантований розмір аліментів на рівні не менше 50 % на дитину відповідного віку не може застосовуватись при стягненні аліментів на повнолітню дочку на період навчання.

На адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона зазначила, що усі витрати на її утримання несе мати, на утриманні у якої окрім позивачки перебуває ще троє неповнолітніх дітей 2007, 2010 та 2012 року народження, наймолодша з яких є інвалідом з дитинства та потребує постійного догляду. Відповідач є працездатним, ОСОБА_1 відомо, що він живе та працює за кордоном у Бельгії, до цього працював у Польщі, тому має можливість виконувати свій обов`язок з її утримання.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 7).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою, однак не досягла 23 років, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 21 жовтня 2021 року (а. с. 4).

Згідно довідки Уманського національного університету садівництва № 23-06/35 від 09 травня 2022 року ОСОБА_1 є студенткою 2 курсу 21к-б групи факультету плодоовочівництва, екології та захисту рослин, навчається на місцях державного замовлення (а. с. 9).

ОСОБА_2 має батьків пенсіонерів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується копіями їх пенсійних посвідчень (а. с. 33).

Згідно із довідкою Теплицької селищної ради № 1978 від 13 грудня 2022 року (а. с. 69) мати позивачки ОСОБА_7 народила та виховує чотирьох дітей: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є інвалідом з дитинства відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 01 листопада 2011 року (а. с. 70).

Між сторонами виник спір з приводу утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Аналогічний висновок міститься у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до положень статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як визначено статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначала, що є повнолітньою та продовжує навчання на денній формі, власних джерел доходу не має, відтак відповідач ОСОБА_2 як батько, будучи працездатним, зобов`язаний її утримувати до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що не має жодних доходів, з яких можливо стягувати аліменти, тому аліменти мають стягуватися у твердій грошовій формі у розмірі 1 500 грн, а не у відсотковому відношенні, як визначив суд першої інстанції. Такі доводи апеляційний суд відхиляє, оскільки за частиною третьою статті 181 СК України право вибору способу стягнення аліментів (у частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі) належить виключно стягувачу.

Окрім того, відповідач всупереч вимог статті 81 ЦПК України не довів, що надання допомоги своїй дочці у визначеному розмірі призведе до його тяжкого матеріально становища. ОСОБА_2 є працездатною особою, відомостей про розмір свого доходу або його відсутність до суду він не надав.

Як вірно зазначив суд першої інстанції з посиланням на постанову Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц, необхідність утримувати батьків відповідача не виключає його обов`язку надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.

Водночас суд першої інстанції не звернув уваги на те, що положеннями статті 201 СК України не передбачено застосування вимог статті 182 для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Зазначене у статті 200 СК України відсилання до норми статті 182 цього Кодексу стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів (частина перша статті 182 СК України).

Відтак, приймаючи оскаржуване рішення, суд помилково визначив розмір аліментів з урахуванням нижньої межі - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбаченої нормами СК України, які регулюють обов`язків батьків утримувати неповнолітніх дітей.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 382/1093/16-ц.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними, рішення суду першої інстанції у частині визначення мінімального розміру аліментів на повнолітню ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, підлягає зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, змінити судове рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 статті 376 ЦПК України).

Тому з резолютивної частини рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2022 року слід виключити слова «не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення ст. 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Бодачевським Ростиславом Валерійовичем, задовольнити частково.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2022 року змінити, виключивши із другого абзацу резолютивної частини слова «але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В іншій частині рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк