Справа № 301/2646/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2022 року у складі судді Пітерських М.О., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

У серпні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала із АТ КБ «ПриватБанк» Анкету-заяву б/н від 22.03.2010 року. Відповідачка при підписанні Анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується її підписом у Анкеті-заяві і підтверджує той факт, що ОСОБА_1 була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними умовами є саме Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи, які відповідно до Анкети-заяви отримані відповідачкою у письмовій формі. Отже, підписанням ОСОБА_1 . Анкети-заяви між сторонами був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. 22 березня 2010 року ОСОБА_1 також підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій своїм підписом підтвердила, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена. Банком на підставі Договору про надання банківських послуг відкрито ОСОБА_1 картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачці надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки).У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000 грн. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, станом на 02.08.2022 року її заборгованість перед банком становить 37383,76 грн. Дана сума складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 32084,39 грн., в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 32084,39 грн.; заборгованості за простроченими відсотками в сумі 5299,37 грн.

За вказаних обставин, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.03.2010 року в сумі 37383,76 грн. та судові витрати у розмірі 2481 грн.

Заочним рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.03.2010 у сумі 32084 (тридцять дві тисячі вісімдесят чотири) грн. 39 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати зазначене рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов банку задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками. Апелянт звертає увагу на те, що відповідач, особистим підписом у анкеті-заяві від 22.03.2010 року висловив свою згоду з формою договору та його умовами. ОСОБА_1 на підставі анкети-заяви відкрито 22.03.2010 року картковий рахунок, надано кредитну картку «Універсальна» та встановлено кредитинй ліміт в розмірі 300 грн., який в подальшому було збільшено до 50 000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Під час відкриття карткового рахунку Відповідача було належним чином ознайомлено з умовами кредитування та тарифами банку, що підтверджується особистим підписом Відповідача на довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", особисто підписану Відповідачем, в якій зазначено: тип картки, тип кредитної лінії; базова відсоткова ставка за користування кредитом; розмір щомісячних платежів від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів; її порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості. Таким чином, відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі, щодо сплати відсотків.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 32084,39 грн. апелянтом не оскаржено, тому апеляційний суд у відповідності до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднаннядругої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові зазначає, що, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, Банк має право на стягнення у примусовому порядку фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто заборгованість за тілом кредиту.

Матеріалами встановлено, що 22.03.2010 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву від 22.03.2010 року.

При цьому, у анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 не визначено відсоткову ставку, не встановлено порядок нарахування відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, строк повернення кредиту (користування ним).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» (без дати) за кредитним договором б/н відповідачці ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки: 1) картка Універсальна № НОМЕР_1 з терміном дії 12/11; 2) картка Універсальна № НОМЕР_2 з терміном дії 10/15; картка Універсальна № НОМЕР_3 з терміном дії 10/19; картка «Універсальна» GOLD № НОМЕР_4 з терміном дії 01/23 (а.с. 51).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» (без дати) про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), старт карткового рахунку № НОМЕР_1 відбувся 22.03.2010 року, 06.01.2011 року відповідачці за виданою кредитною карткою збільшено кредитний ліміт з 0,00 грн. на 300 грн., та в подальшому такий збільшувався та зменшувався, і остання зміна мала місце 15.06.2021 року, а саме зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.50).

Однак, дату укладення кредитного договору між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 у зазначених довідках не вказано.

Згідно з наданого банком розрахунку за ОСОБА_1 рахується заборгованість станом на 02.08.2022 року у розмірі 37383,76 грн., яка складається з наступного: 32084,39 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0.00 грн. - заборгованоість за поточним тілом кредиту, 32084,39 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5299,37 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

До кредитного договору позивач додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ та розрахунок заборгованості.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, а саме й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Відтак позивач не довів факту прийняття ОСОБА_1 будь-яких умов щодо розміру відсотків.

Додана до позову довідка про умови кредитування не може бути взята до уваги, оскільки зі змісту такої довідки не вбачається, що така видана саме по анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаної сторонами 22.03.2010 року та по кредитному договорі б/н від 22.03.2010 року, на який посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Враховуючи наведене, у банку відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення прострочених відсотків у розмірі 5299,37 грн.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апелянта про те, що відповідач, особистим підписом у анкеті-заяві від 22.03.2010 року висловив свою згоду з формою договору та його умовами, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені посилання апелянта не відповідають змісту анкети-заяви, в якій зазначено лише загальну назву Умов та Правил, без їх ідентифікації відповідно до дати, коли вони були затверджені, або станом на яку вони були чинні. Відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення у Анкеті-заяві про ознайомлення з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. При цьому, із наданої позивачем копії Анкети-заяви не можна зробити висновок, на які саме умови та тарифи обслуговування карти, запропонованих банком, погодилася відповідач.

Безпідставними є також посилання в апеляційній скарзі на довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду з посиланням на визначений розмір процентної ставки, оскільки як зазначалося вище, з даної довідки не вбачається, що вона видана саме по анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаної сторонами 22.03.2010 року та по кредитному договорі №б/н від 22.03.2010 року, на який посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог. Натомість вказана довідка значиться по договору SAMDN500ТС002920069.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Відповідно дост.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.

Заочне рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від від 04 жовтня 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: