Провадження № 2-др/537/1/23
Справа № 537/3104/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2023 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Хіневича В.І., за участі секретаря судового засідання Бакай М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
В проваджені суду на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу.
20.01.2023 року судом розглянуто справу та ухвалено заочне рішення яким задоволено позовну заяву, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що був зареєстрований 28 серпня 2004 року в Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, за актовим записом № 279. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992,40 грн.
В подальшому представником позивача по справі ОСОБА_1 поштовим зв`язком направлено до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якої остання прохала суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн. та судовий збір. Вказуючи, що позивачем було заявлено у позові, про орієнтовний (попередній) розрахунок судових витрат. Факт оплати витрат підтверджується договором про надання правової допомоги та додатком до нього, випискою з рахунку адвоката, де проведення оплати було здійснено з рахунку доньки позивача ОСОБА_4 , але в інтересах позивача.
В судове засідання представник позивача по справі ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час місце та день розгляду засіви належним чином була повідомлена. Заяв та клопотань до суду не подала.
Відповідач до суду не з`явився, однак подав заяву про розгляд заяви без його участі, заперечував щодо стягнення з нього понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.
На підставі ч.4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення у відсутність вказаних осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення, суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи).
Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.01.2023 року задоволено позовну заяву ОСОБА_2 та шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що зареєстрований 28 серпня 2004 року в Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, за актовим записом № 279 розірвано. Прізвище позивача - ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу залишено - « ОСОБА_6 ». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992,40 грн.
Тож, судом встановлено, що питання розподілу сплаченого судового збору, судом, під час ухвалення заочного рішення від 20.01.2023 року, було вирішено, а тому не підлягає повторному розгляду.
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
Згідно матеріалів справи, до позову долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000107 від 07.03.2017 року на ім`я ОСОБА_1 та копія ордеру від 02.11.2022 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №02.11.2022 від 02.11.2022 року.
У позовній заяві представником зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у зв`язку із розглядом даної справи, становить 992,40 грн судового збору та 3000,00 грн витрат на правову допомогу.
Заява про ухвалення додаткового рішення та докази понесення витрат надійшли до суду 10.02.2023 року (були направлені поштовим зв`язком 24.01.2023 року), тобто у встановлений п`ятиденний строк.
До заяви долучено наступні докази: договір про надання правової (правничої) допомоги №02.11.2022 від 02.11.2022 року укладений між адвокатом Лазоренко Тетяною Володимирівною та Олійник Інною Михайлівною, доручення №1 від 02.11.2022 року, виписка про рух коштів по рахунку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 від 23.01.2023 року, акт від 23.01.2023 року наданих послуг за дорученням №1 від 02.11.2022 року до договору №02.11.2022 від 02.11.2022 року.
Згідно п.1.2. договору №02.11.2022 від 02.11.2022 року, сторони погодили, що правова допомога за цим договором надається на підставі доручення (додаток №1 до договору).
Згідно п.3.1-4.3 договору, після виконання доручення клієнта згідно п.1.1. цього двору адвокат надає клієнту звіт про надані послуги у формі повідомлення на електронну пошту та /або смс повідомлення. Клієнт виплачує адвокату гонорар в сумі та у порядку, що передбачено рахунком та актом наданих послуг. Додаткові витрати адвоката підтверджені документально, що понесені у ході виконання доручення клієнта відшкодовуються клієнтом додатково. Строк оплати гонорару передбачений дорученням. Вид розрахунків: безготівковий на банківський рахунок адвоката, реквізити якого наводяться в договорі. Адвокат складає та направляє акт наданих послуг, який клієнт зобов`язується погодити та підписати.
Згідно доручення №1 від 02.11.2022 року (додаток №1 до договору) сторони погодили що обсяг правової допомоги адвоката становить: підготовка, роздруківка та подання позовної заяви про припинення шлюбу до Крюківського районного суду м. Кременчука 4000,00 грн; участь у всіх судових засіданнях в разі необхідності 1000, 00 грн за кожне засідання.
Згідно виписки про рух коштів по рахунку фізичної особи підприємця на ім`я ОСОБА_1 від 23.01.2023 року маються наступні операції: 03.11.2022 року 18:34 год поповнення рахунку ФОП ОСОБА_1 від ОСОБА_4 1000,00 грн; 03.11.2022 року 16:31 год переказ між власними рахунками для поповнення картки - 3000,00 грн ; 03.11.2022 року 16:17 год name23 3000,00 грн.
Згідно до акту від 23.01.2023 року наданих послуг за дорученням №1 від 02.11.2022 року до договору №02.11.2022 від 02.11.2022 року адвокат надав правову допомогу за Дорученням № від 02.11.2022 року до договору №02.11.2022 від 02.11.2022 року про надання правової допомоги, а саме підготовка та подання позовної заяви про розірвання шлюбу до Крюківського районного суду м. Кременчука. Клієнт оплатив виконавцю суму у розмірі 4000,00 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року справі № 755/9215/15-ц, Велика Палата Верховного суду, наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У Постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
В іншій своїй Постанові від 07.09.2020 року справа № 910/4201/1 Верховний Суд зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі N 922/1163/18.
Суд, досліджуючи надані докази фактичного здійснення вказаних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн, не вбачає їх підтвердження у повному обсязі.
Так, суд приймає аргументи представника позивача щодо перерахування донькою позивача ОСОБА_4 03.11.2022 року в інтересах позивача коштів в сумі 1000,00 грн на рахунок адвоката.
При цьому, наступні операції щодо перерахування коштів у сумі 3000,00 грн (переказ між власними рахунками) не підтверджують їх відношення до оплат послуг адвоката позивачем за означеним договором.
Визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, їх доведеність та фактичну наявність, за встановлених обставин, суд виходить із того, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, судові засідання представник не відвідував, а направляв заяви про розгляд справи за його відсутності, судове засідання в режимі відеоконференції не відбулося, доказів фактичної сплати витрат на професійну правничу допомогу саме у розмірі 4 000 грн до суду не подано, а тому з урахуванням встановлених та доведених обставин суд вважає, що обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, а також доведеним розміром витрат на правничу допомогу є сума - 1000 грн., яка і підлягає до стягнення.
Тож враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога представника позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення.
За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України з питання стягнення витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 000 грн ( одна тисяча).
В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя В.І. Хіневич