Справа № 296/1349/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

секретаря Репіковій З.А.,

за участі заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м.Житомира 14.02.2023р. надійшла заява ОСОБА_1 , в якій остання просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 .

Подану заяву мотивує тим, що заінтересована особа є її колишнім чоловіком, з яким вони проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник вказує, що ОСОБА_2 на протязі останнього часу скоює постійне насильство психологічного характеру, що стає результатом виклику правоохоронних органів. За черговою заявою заявниці до поліції від 22.09.2022р. та 30.01.2023р., щодо ОСОБА_2 винесені термінові заборонні приписи на 3 дні. Враховуючи наведене та у зв`язку з існуванням вірогідності повторного вчинення домашнього насильства заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді заборони перебувати за адресою: АДРЕСА_1 та заборони наближатись на відстань 0,5 км до вказаної адреси.

В судовому засіданні заявниця підтримала вказану заяву, просила задовольнити вимоги та видати обмежувальний припис.

Заінтересована особа в засідання суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Вислухавши пояснення заявника дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З пояснень заявниці вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, яке проживає разом за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира є спільною приватною власністю сторін.

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу відносно ОСОБА_2 обмежувального припису строком на шість місяців з підстав застосування останнім по відношенню до неї психологічного насильства.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1.ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; діти колишнього подружжя (п.п. 2, 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч.1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч.1ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що підстави видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_2 не підтверджені достатніми доказами.

Наявність в матеріалах справи термінових заборонних приписів від 22.09.2022р. та 30.01.2023р. стосовно кривдника, згідно з якими ОСОБА_3 вчиняв домашнє психологічне насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , свідчить про наявність конфлікту між заявником та заінтересованою особою та не підтверджують ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо ОСОБА_2 обмежувального припису, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом.

Так згідно автоматизованої системи документообігу суду Д-3 в провадженні суду перебували справи №№296/6303/22, 296/1095/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства).

Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Жиитомира від 13.12.2022 справа №296/6303/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 (сто сімдесят) грн.

Згідно постанови від 15.02.2023р. справа № 296/1095/23 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19), від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19), від 17 червня 2020 року у справі

№ 509/2131/18 (провадження № 61-271св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19 (провадження № 61-23053св19), від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20), від 17 листопада 2021 року у справі № 755/937/21 (провадження № 61-7884св21) та інших.

Матеріали справи свідчать про відсутність доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , що має регулярний та постійний характер, яке загрожує здоров`ю особи, та щодо запобігання якому у суду були б підстави застосувати положення чинного Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За встановлених судом обставин заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на висновки суду, про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог щодо видачі обмежувального припису, судові витрати, від яких заявник був звільнений при зверненні до суду з заявою про видачу обмежувального припису відповідно до правил ст.141 ЦПК України необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, ст.ст.12, 13, 76-79, 81, 141, 263-265, 268, 294, 350-1 -350-8, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира.

Головуючий суддя В. П. Маслак