Справа № 445/286/23
Провадження № 2-з/445/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.,

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача - адвоката Дзіковського М.Р. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 230000,00 грн.

Одночасно з позовом представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,4736 га, кадастровий номер :03:000:0085, що знаходиться за адресою : Львівська область, Золочівський район, Княжівська сільська рада, та належить відповідачці на праві власності. Вказує, що однією з причин, у зв`язку з якою потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову. Факт ухилення відповідачем від виконання договірних зобов`язань, пасивність поведінки відповідачки щодо виконання зобов`язань, зумовлює необхідність забезпечення позову. Вказує, що такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленою позовною вимогою, і не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, і є лише тимчасовим обмеженням в розпорядженні даним майном. У разі задоволення позову, стягнення заборгованості за договором позики здійснюватиметься в примусовому порядку, а тому, у випадку відсутності грошових коштів у відповідача, стягнення може здійснюватися за рахунок іншого майна, належного відповідачеві.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до неї документи, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, один з яких є накладення арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Аналіз норм процесуального закону дозволяє дійти висновку, що забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї письмових доказів, між сторонами по справі укладено договір позики від 11.10.2021 року, який змінено шляхом укладення додаткової угоди від 11.01.2022 року, за яким позивач надав відповідачці позику в сумі 158815,00 грн., що за курсом продажу доларів США в АТ КБ "ПриватБанк" ( 1 долар США=27,62) на день укладення цього договору еквівалентно 5750 доларів США, в свою чергу позичальник зобов`язався повернути позику у визначений договором строк, загальна сума в гривнях яка підлягає поверненню,- 5750 доларів США за курсом продажу доларів США в АТ КБ "ПриватБанк" на дату здійснення платежу, не пізніже ніж через три місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 11.04.2022 року, з наступним графіком погашення: 6905,00 грн., що еквівалентно 250 доларів США - до 11.02.2022 року включно, 6905,00 грн., що еквівалентно 250 доларів США - до 11.03.2022 року, 145005,00 грн, що еквівалентно 5250 доларів США - до 11.04.2022 включно.

Проте, в порушення умов договору позики та вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, станом на день пред`явлення позову у даній справі відповідачка суму позики не повернула.

Окрім того, судом встановлено, що згідно п. 11 договору позики від 11.10.2021 року та додаткової угоди до договору від 11.01.2022 року, з метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим договором укладено договір застави, предметом якого є передача в заставу рухомого майна: автомобіля TOYOTA, модель СAMRY, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2011 р.в., тип - загальний легковий седан, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ.

Згідно інформаційної довідки №322011000 від 06.02.2023 року відповідачці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,4736, кадастровий номер :03:000:0085, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на підставі договору оренди перебуває в оренді ТзОВ "Княжі лани" строком до 31.12.2032 року.

Встановивши зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно існує спір з приводу невиконання відповідачкою договірних зобов`язань, однак позивачем не доведено, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, в разі не вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачці земельну ділянку.

В заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування та припущення заявника стосовно того, що існує велика ймовірність відчуження цього майна на користь третіх осіб або здійснення інших дій. Проте, самі лише припущення заявника стосовно вище наведеного, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Потенційна можливість вчинення відповідачем дій, про які зазначено у заяві, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, вимоги позивача до відповідача за договором позики забезпечені заставою автомобіля, належного відповідачці, на підтвердження чого позивачем надано суду копію договору позики від 11.10.2021 року ( п.11 договору) та додаткову угоду від 11.01.2022 року.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставою є спосіб забезпечення зобов`язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Таким чином, враховуючи, що договірні зобов`язання відповідача перед позивачем вже забезпечені заставою майна відповідача, то вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, належну відповідачеві, не забезпечить збалансованість інтересів сторін та третіх осіб, в користуванні яких на законних підставах знаходиться дане нерухоме майно (на підставі договору оренди), може перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, та суперечить меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів позивача в справі, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження обставин справи і письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, передбачені законом підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст.151-153, 260, 261 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви представника позивача - адвоката Дзіковського М.Р. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику та його представнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В. М.Сивак