Справа №718/1038/21
Провадження №2/718/251/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

09.02.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Мінів О.І.

секретаря судових засідань Анучкіній О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань, цивільну справу № 718/1038/21 за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа на стороні відповідача: державний нотаріус Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М. (місцезнаходження: вул. Сковороди, 3, м. Кіцмань Чернівецька область) про визнання заповіту недійсним,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_4 ,

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_5 ,-

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 , діючи в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернувся в суді із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача: державний нотаріус Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М. про визнання заповіту, складеного ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , недійсним.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.03.2014 ОСОБА_2 визнано обмежено дієздатним, призначено матір ОСОБА_6 його піклувальником. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, її похованням займалась ОСОБА_3 , яка й повідомила йому, що майно померлої належить їй.

В подальшому рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07.12.2020 визнано ОСОБА_2 , 1961 р.н. , який проживає в Нижньостановецькому психоневрологічному будинку-інтернаті, недієздатним та призначено позивача його опікуном. Разом з тим, постановою Чернівецького апеляційного суду від 18.02.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_7 цивільного чоловіка ОСОБА_3 , про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки відмовлено.

20.01.2021, діючи в інтересах ОСОБА_2 , він звернувся до Кіцманської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 . В нотаріуса він і довідався про складення заповіту померлою. Він припускає, що заповіт складено на користь ОСОБА_3 , оскільки остання після смерті ОСОБА_6 чинить йому перешкоди в користуванні майном, зачинила будинок, не впускає його, з приводу чого він неодноразово звертався в поліцію.

Вважає, що ОСОБА_6 не могла свідомо скласти заповіт на ім.`я сторонньої людини, маючи хворого сина та багато родичів. Протягом останніх років життя, ОСОБА_6 важко хворіла, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в Кіцманській ЦРЛ, за кілька місяців до смерті була прикутою до ліжка. В той же час , ОСОБА_8 часто навідувала тітку, чинила на неї фізичний та психічний тиск, впливає на формування її волі під час вчинення правочину.

Отже, переконаний, що ОСОБА_6 вчинила дії, які не відповідали її внутрішній волі, не були вільними, вчинені під впливом фізичного та психічного тиску з боку ОСОБА_3 та заповідач не усвідомлювала значення своїх дій в момент їх вчинення і не могла керувати ними, а тому укладений нею правочин є недійсним.

Посилаючись на відповідні норми права просить суд визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-6 том1)

28.05.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від адвоката Андруховича В.І. представника ОСОБА_3 , згідно якого позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі. (а.с.66-68 том1)

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28.04.2021 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с.49 том1).

Ухвалою суду від 27.05.2021 , клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано з Кіцманської державної нотаріальної контори заповіт від імені ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та копії матеріалів спадкової справи. Витребувано з КНП Кіцманська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування інформацію про те чи зверталась в медичну установу в 2018-2020 ОСОБА_6 та з яким діагнозом . Надати медичну карту хворою. (а.с.56-57 том 1)

Ухвалою суду від 05.07.2021, клопотання ОСОБА_1 задоволено частково, витребувано з КП Кіцманський центр первинної медико-соціальної допомоги медичну карту хворої ОСОБА_6 (а.с.115-116 том1)

27.08.2021 витребувано з Обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» інформацію про виклики швидкої медичної допомоги до хворої ОСОБА_6 протягом 2018-2020 років , вказати з приводу яких захворювань.

27.08.2021 закрито підготовче провадження по справі , призначено справу до розгляду по суті на 15.09.2021. задоволено клопотання позивача про виклик і допит свідків. (а.с.137-139 том1)

13.12.2021 призначено по справі посмертну комплексну судово-медичну та судово-психіатричну експертизу щодо визначення психічного стану ОСОБА_6 на день складання заповіту. Ухвала суду від 13.12.2021 залишена без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 27.01.2022. (а.с.1-52 том2)

26.09.2022 по справі призначено додаткову посмертну комплексну судово-медичну та судово-психіатричну експертизу щодо визначення психічного стану ОСОБА_6 на контрольну дату 04.06.2020. (а.с.157-158 том2)

Позиція представників сторін в судовому засіданні

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримали з підстав зазначених в ньому.

ОСОБА_1 вважав, що спірний заповіт не відображав дійсної волі тітки, тому що у неї не було жодних мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь чужої людини, при цьому позбавити єдиного сина спадку.

Представник позивача ОСОБА_4 переконана, що ОСОБА_6 за своїм віком та станом здоров`я не могла вчинити заповіт. Адже, 04.06.2020 в нотаріуса Драган Є.В. також і уклала з ОСОБА_3 3 договори довічного утримання на житловий будинок та земельні ділянки. ОСОБА_6 не могла позбавити спадку єдиного недієздатного сина, а тому вона не усвідомлювала значення своїх дій та наслідків, до яких це призвело. Просила суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 позов не визнали. Представник наполягав на тому, що позов ґрунтується на припущеннях, відсутні докази тяжкого психічного захворювання ОСОБА_6 , відсутні докази перебування ОСОБА_6 в стані в якому вона б не усвідомлювала значення своїх дій та не могла б керувати ними, а тому позов не підлягає до задоволення. Представник відповідача також звертав суду увагу на те, що ОСОБА_1 в позовній заві, як на підставу позову, посилається одразу на 2 різні підстави недійсності заповіту, що є неможливим: 1.вчинення ОСОБА_6 заповіту під впливом фізичного та психічного тиску з боку ОСОБА_3 ; 2. не усвідомлення ОСОБА_6 значення своїх дій в момент їх вчинення.

ОСОБА_3 при цьому пояснила, що познайомилась із ОСОБА_6 2018-2019 роках, познайомив їх її чоловік ОСОБА_9 . Попов все допомагав ОСОБА_6 по господарству, обробляв город. Вони просто спілкувались, товаришували, їх нічого не пов`язувало, вона ходила для неї в магазин, відвідувала в лікарні, викликала швидку, за потреби.У померлої були проблеми із серцем і легенями, вона часто лежала в лікарні в кардіології і терапії. В 2020 році ОСОБА_6 було важко ходити, вона у всьому їй допомагала. В 2020 ОСОБА_6 видала генеральне доручення на неї на 7 років, по якому вона отримувала гроші в касі. ОСОБА_6 попросила піти з нею до нотаріуса, оформити документи. Нотаріус запитала чи є в неї родичі, ОСОБА_10 відповіла, що ні, тільки ОСОБА_11 . ОСОБА_6 складала та підписувала заповіт тільки в присутності нотаріуса. Вона знала, що заповіт складено на її ім.`я. Також їй відомо, що недієздатний син має у власності житловий будинок та земельну ділянку в с.Суховерхів.

Директор ОСОБА_12 будинку інтернат ОСОБА_13 листом від 08.06.2021 №93 повідомив суду , що забезпечити явку в судове засідання підопічного ОСОБА_2 не має змоги, так як ОСОБА_2 визнаний недієздатним рішенням суду від 07.12.2020 №718/1962/20 і брати участь в судовому засіданні не може. (а.с.75 том1)

Третя особа на стороні відповідача: державний нотаріус Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М. подала суду письмову заяву від 03.09.2021 про не визнання позовних вимог. Заповіт складений заповідачем, був їй зрозумілий та відповідав її волі. Просить в судове засідання її не викликати. (а.с.149 том1)

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Так, за клопотанням сторони позивача, судом допитано наступних свідків.

Позивач ОСОБА_1 виявив бажання бути допитаним в суді в якості свідка. Відтак,суду пояснив, що після повернення з армії в 1971 році, він разом із іншими родичами постійно допомагали тітці ОСОБА_6 . А вже останнім часом ОСОБА_3 заходила до неї, як вони познайомились йому не відомо. Зі слів ОСОБА_14 знає, що ОСОБА_3 давала ОСОБА_15 багато таблеток. Тітку свою бачив майже кожного дня, останнім часом вонаскаржилась на більв серці. Тітка любила випивати, часто плакала без причини та повторювати одне й те саме декілька раз, поводила себе як психічно хвора. Так, зі слів секретаря міської ради чув , що від тітки та від ОСОБА_11 був запах алкоголю.

На його думку, ОСОБА_3 шантажувала тітку, говорила що в неї все записано, та й з опікунством опереджала, а також цікавилась після похорону де ОСОБА_6 тримала гроші. З даного приводу він звертався в правоохоронні органи.

У ОСОБА_6 є син, який визнаний недієздатним в 20 річному віці, останні 8 років ОСОБА_16 проживає вНижньо-Станівецькому будинку інтернат. Для тітки її син був найважливішим, вона не могла свідомо позбавити його спадщини.

У 2020 році перший раз побачив ОСОБА_3 у будинку ОСОБА_6 і з цього часу вона весь час перебувала поряд із ОСОБА_6 , а згодом переселилась до неї жити. Коли він приходив навідати тітку, пропонував свою допомогу по господарству, однак ОСОБА_3 випереджала його, казала, що вже все зроблено і його допомоги не потрібно.

ОСОБА_3 навіть нікому із родичів не повідомила коли померла тітка, ніхто з нас на похороні не був, сама поховала. Десь через 2-3 дня він довідався , що ОСОБА_6 померла.

Чоловік ОСОБА_6 попав під потяг, її син є психічно хворим, і сама ОСОБА_6 потребувала психіатричної допомоги.

Свідок ОСОБА_17 дала суду пояснення про те, що ОСОБА_1 є родичем її чоловіка, ОСОБА_3 не знає. ОСОБА_6 часто приходила до них і говорила, що все майно має бути ОСОБА_1 , і що окрім ОСОБА_18 її сином ОСОБА_19 ніхто не подивиться. В травні 2020 року ОСОБА_6 пройшла повз неї на вулиці та її не впізнала, не привіталась. Про смерть ОСОБА_6 ніхто не сказав, вони не знали.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що з позивачем являються далекими родичами по дружині. Він проживає в с.Суховерхів, по сусідству із власністю ОСОБА_2 . В 2020 році покійна ОСОБА_6 приходила із ОСОБА_3 , зчинили сварку, скандал з приводу приватизації земельної ділянки. ОСОБА_3 висунула їм претензію щодо меж земельної ділянки та розташування гаражу на ній. ОСОБА_6 була, як несповна розуму, падала, щось бурмотіла, їй викликали швидку. Після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_3 сама приходила, кричала, щоб він щось там забрав.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що ОСОБА_1 є йому двоюрідним племінником, а померла ОСОБА_6 двоюрідною сестрою. Його сестра ОСОБА_6 перебувала в неадекватному стані коли вчинила заповіт на чужу людину, при тому, що у неї є недієздатний син. З сестрою до карантину спілкувався частіше, вона була неврівноваженою, часто злилась та плакала. Вважає, що померла страждала деменцією, нестійка психіка, невроз, вона лікувалась у психіатричній лікарні, і чоловік її там теж лікувався. Крім того, в ОСОБА_6 була ішемічна хвороба серця, аритмія. Інколи на свята вживав з нею алкогольні напої.Йому ніхто не зателефонував і не повідомив про смерть сестри, однак на похороні він був, довідався випадково від сусідів.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що позивач являється їй племінником. Часто приходила до ОСОБА_6 додому, допомагала по господарству, бачила як ОСОБА_3 приносила горілку і вони утрьох розпивали. ОСОБА_23 останнім часом була нервова, постійно говорила, що все майно має бути ОСОБА_1 . ОСОБА_3 колола ОСОБА_23 якісь уколи, ліки давала.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що з ОСОБА_1 є родичами. З ОСОБА_6 не дуже часто бачились, однак в 2020 навідувала покійну в лікарі, вона була постійно знервована, плакала, переживала за сина, відчувала слабкість, була якась неадекватна. Чула, що її болить серце, так як вона постійно плакала, турбувалась за хворого сина, і при цьому говорила, що все майно передасть ОСОБА_1 , бо він єдиний їй допомагав. При тому, ОСОБА_6 була неадекватна, бо коли помер її чоловік вона дістала стрес і лікувалась в психіатричній лікарні.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що позивача знає, вони є родичами, ОСОБА_6 її матері сестра. ОСОБА_26 приходила до неї часто, але після того як здружилась з ОСОБА_27 , то вже не приходила. ОСОБА_15 була неадекватною жінкою від коли почала спілкуватись з ОСОБА_3 , бесіда її була не послідовною. ОСОБА_6 була хворобливою жінкою, часто лежала в лікарні і вказувала на те, що ОСОБА_3 їй колола уколи, давала таблетки жменями. ОСОБА_11 з ОСОБА_9 споювали ОСОБА_6 , приносили їй алкоголь. Зі слів покійної чула, що вона лікувалась у психлікарні після смерті чоловіка. Швидка допомога у ОСОБА_15 була щомісяця, однак медичних документів з даного приводу вона не має.

Свідок ОСОБА_28 судупояснив, що вс.Суховерхів, де народилася ОСОБА_6 він проживаєпо сусідстві, часто допомагавїй по господарству. Сама ОСОБА_23 була нервовою жінкою. В 2021 біля дому в с.Суховерхів чув крики ОСОБА_11 , з приводу чого саме, він не знає.

Свідок ОСОБА_29 , будучи допитаною в режимі відео конференції,пояснила, що її спілкування з померлою відбувалось на протязі 3 років. ОСОБА_6 телефонувала до неї, з`ясовувала як зв`язатись із ОСОБА_1 . Телефонні розмови були часті, по кілька разів на день. ОСОБА_6 хотіла просто поговорити. ОСОБА_6 мала незв`язну мову, починала з одного закінчували іншим. Також були нарікання, що у неї хворий син, а вона старша жінка і боялась на кого він залишиться, коли вона помре, при цьому часто плакала. Говорила, що має надію тільки на ОСОБА_1 , він для неї є самий близький і тільки на нього надіється і всі маєтки запише на нього, бо близької людини в неї немає. Навіть могла дзвонити пізно ввечері і просити щоб ОСОБА_30 прийшов до неї, вона ходила і переказувала йому. Телефонувала саме їй, бо в ОСОБА_10 був стаціонарний телефон, мобільного в неї не було. А вона в той час проживала по сусідству із ОСОБА_18 . Часто ходила до Біблюків переказувати про дзвінки, ОСОБА_1 надавав покійній необхідну допомогу. Померла хворіла серцем, часто лежала в лікарні, ОСОБА_18 навідував покійну в лікарні. В 2019р. коли в неї стався інсульт, говорила щось незрозуміле. А також часто розповідала про своє життя, важко було зрозуміти, так як мова була незрозумілою. Останні місяці з ОСОБА_6 не розмовляла, бо відключила стаціонарний телефон, а з 09.07.2021 переїхала в м.Тернопіль на постійне місце проживання. Раніше іноді в м.Кіцмань зустрічала ОСОБА_6 на вулиці, однак та не пізнавала її.

Свідок ОСОБА_31 , яка працює на посаді начальника земельного відділу Кіцманської міської ради, повідомила суду, що ОСОБА_3 зверталасьв міську радуза інформацією, який механізм переоформлення майна,а саме будинку в АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_2 . Спочатку консультація було в присутності ОСОБА_6 , а потім ОСОБА_3 сама приходила ще тричі. Перша справа була щодо приватизації земельної ділянки, а друга - житлового будинку, так як це не спадкова справа. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 хотіли переоформити будинок в АДРЕСА_3 з ОСОБА_2 на ОСОБА_6 . Знає, що в с.Суховерхів біля того будинку був конфлікт між сусідами землекористувачами, один з них відмовлявся підписати акт меж земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_32 соціальний працівник Нижньо-Станівецького будинку інтернат, суду пояснила, що недієздатним ОСОБА_33 проживає в будинку інтернаті з 2014 року, його опікуном була мама ОСОБА_6 . Вона приходила до нього щотижня провідувати, була людина живчик. Пізніше її стан здоров`я значно погіршився, тоді з нею приїжджали різні люди, родичі, сусіди. Останнійрік приїжджала разом з ОСОБА_3 , коли потрібно було змінити опікуна, а її син перебував у важкому стані. ОСОБА_3 почала опікуватись недієздатним. За 3-4 місяці до смерті ОСОБА_10 вже була досить хворою, не могла йти, погано розмовляла. ОСОБА_6 пояснювала, що ОСОБА_3 живе з нею по сусідству і допомагає їй. В липні померла ОСОБА_6 , а вони звернулись ще раніше про заміну опікуна. За місяці доки вирішувалось питання щодо опікуна, карточка була у ОСОБА_6 , і вона попереджала, що цими коштами розпоряджатись не можна ОСОБА_3 . В даний час ОСОБА_2 веде вегетативний спосіб життя. Про смерть ОСОБА_6 дізналась з пенсійного фонду, припинились виплати пенсії на будинок інтернат. Розпочалась процедура призначення опікуни.

Свідок ОСОБА_34 лікар психіатр з будинку інтернат, суду пояснила, що працює в будинку інтернат останні 3 роки і спостерігає за станом психічного здоров`я ОСОБА_2 . Матір Драгана була жвавою , часто приїжджала. Починаючи з весни 2020 матір почала приїжджати із ОСОБА_3 , вона була кволою, важко йшла , не могла розмовляти. Більшості зустрічей з підопічними відбувались в її присутності, бувало, що ОСОБА_3 самостійно зустрічалась з ОСОБА_35 , після таких зустрічей ОСОБА_2 перебував у роздратованому стані. Він бажав розмовляти тільки з матір`ю, з іншими не розмовляв, на контакт не йде, його мова є нерозбірливою.

Свідок ОСОБА_36 пояснила суду, що ОСОБА_1 є її двоюрідним братом. Їй відомо, що тьотя ОСОБА_37 була хвора, неадекватна жінка, ОСОБА_38 все робив по її дому , допомагав , що потрібно. В ОСОБА_6 були емоційні зриви, під час розмов починала плакати без причини. В лікарні ОСОБА_6 лежала, так як мала хвороби пов`язані із нервовим станом. Спиртні напої любила вживати.

Свідок ОСОБА_39 , яка є дружиною позивача ОСОБА_1 ,пояснила, що вони впевнені , що їх тітка і хворий попали до рук шахраїв. 45 років день у день вони піклувались про тітку і опікувались її сином. Тітка особисто просила її чоловіка піклуватись про її сина і замінити йому батька, так як в 13 років ОСОБА_19 втратив батька. І вони так і робили доки ОСОБА_19 не закінчив школу, після пішов до армії, але через кілька місяців його привезли хворого. ОСОБА_2 йшов з дому і вони шукали його скрізь, після чого почав дебоширити, не могли справитись і лікарі направили ОСОБА_19 в психіатричну лікарню м. Чернівців. Вони його відвідували, купляли продукти, піклувались про нього. Час від часу на 4-5 місяці його забирали додому. За 45 років позивач жодного разу не відмовив тітці. В тітки були нервові зриви, коли померла бабця в ОСОБА_15 стався перший нервовий зрив, різкі перепади настрою, психоз, кричала без причини. Коли трагічно загинув чоловік стався повторний психічний зрив. Чоловік лікувався в психіатричній лікарні, втік з лікарні та попав під потяг. Після того ОСОБА_6 лікувалась в неврологічному відділенні, погіршилась пам`ять, страждала на деменцію, жила в своєму внутрішньому світі. ОСОБА_6 пересварилась із усією родиною. ОСОБА_40 не могла піти до нотаріуса, так як була у такому стані, що не могла послідовно діяти. Думає, що це було сплановано цими шахраями. Тітка не могла переписати майно ні на кого чужого, оскільки переживала дуже за сина і думала тільки за нього. Намагались прогнати тих шахраїв, але їм не вдалося. Вона забула про сина і написала заповіт на відповідачку, але вже напевно не відповідала за свої дії та наслідки. Відповідач постійно оговорювала їх сім`ю, коли позивач був визнаний опікуном, він пішов щоб отримати зерно за пай, однак зерно забрали і стоїть підпис ОСОБА_41 , яким чином він там з`явився невідомо. Всю пенсію з картки ОСОБА_42 зняла.

В останні роки в неї дуже погіршилась пам`ять , говорила одне й теж саме по кілька раз, ходила поволі, вживала ліки. Тітка жалілась, що відповідач дає їй жменями таблетки, уколи, приносить спиртне. В даний час цим майном користується відповідач, живе в домі і вони доступу туди не мають. До поліції звертались щодо неоформленого майна покійної ОСОБА_6 та щодо шахрайських дій.

Обмежувати тітку ні в чому не могли, бо вона не була буйною. А майно попало до чужої людини шахрайським шляхом. Ця людина скористалась тим, що її чоловік захворів, переніс три операції, і це їх помилка, що допустили до такої ситуації, але для них був це тяжкий час. При цьому тітка не була позбавлена їх уваги.

Документів про підтвердження психозу у ОСОБА_6 не має, її амбулаторна картка була в неї вдома, після смерті пропала.

Вважає, що тітка не могла єдиного сина позбавити спадку, однак вона піддавалась навіюванню. В сільську раду ОСОБА_9 та ОСОБА_18 звернулись з приводу призначення опікунами недієздатного після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_3 переслідувала секретаря сільської ради та силою отримала підпис під поданням про призначення опікуном.

Під час з`ясування обставин справ та перевірки їх доказами , судом встановлено наступне.

Як вбачається із Витягу із Акту огляду МСЕК до довідки серія ПВД №012553 , №640 від 25.06.2006 року, ОСОБА_2 , 1961 р.н. встановлено 2 група інвалідності, безтерміново, загальне захворювання, діагноз: Шизофренія. (а.с.11 том1)

Згідно рішення Кіцманського районного суду від 04.03.2014 року, справа № 718/2636/13, ОСОБА_2 визнано обмежено дієздатним та призначено ОСОБА_6 його піклувальником. (а.с.13 том1)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла у віці 80 років, актовий запис №62, згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с.14 том 1)

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне їй майно.

Спадкоємцем за законом першої черги є син ОСОБА_2 , який являється особою непрацездатною та має право на обов`язкову частку у спадщині.

07.12.2020 рішенням Кіцманського районного суду, справа 718/1962/20, заяву ОСОБА_1 , як єдиного родича ОСОБА_2 задоволено, визнано Драгана недієздатним, встановлено над ним опіку, призначивши його опікуном ОСОБА_1 (а.с.15-17 том1) Рішення набрало законної сили 11.01.2021.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 18.02.2021 у справі № 718/2295/20, рішення Кіцманського районного суду від 20.11.2020 скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_7 про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки - відмовлено. (а.с.18-23 том1)

Згідно даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» від ОСОБА_1 до ВП №2 (м.Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області надходили звернення щодо шахрайських дій ОСОБА_3 : 25.08.2020 (ЄО №4843), 26.01.2021 (ЄО №516), 23.03.2021 ( ЄО №1525). (а.с.25-36 том1)

14.04.2022 на виконання ухвали суду від 13.12.2021, комісією експертів Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи надано висновок №017 від 08.04.2022. Згідно підсумків, залучити фахівців судово-психіатричної експертизи є неможливим, оскільки 01.02.2022 амбулаторна судово-психіатрична експертна комісія ЧОПЛ, з якою раніше проводились комісійні судово-медичні та психолого-психіатричні експертизи була розформована, що унеможливлює подальше проведення спільних комісійних судових експертиз. Також у висновку зазначено, що комісія експертів вважає за неможливе формулювання відповідей на питання відносно психічного здоров`я ОСОБА_6 станом на 04.06.2020. (а.с.57-65 том2)

Як вбачається із копії висновку експерта №64-Е від 18.08.2020, проведеного в межах кримінального провадження № 000396, внесеного ЄРДР 31.07.2020, встановлено наступне. На тілі ОСОБА_6 будь-яких ушкоджень не виявлено, в крові алкоголь не виявлений. Смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в проміжку часу з 00:30 до 02:30 від легенево-серцевої недостатності, яка виникла на фоні захворювання, яке було в неї при житті: двобічної вірусної, нижньодольової серозно-гнійної пневмонії, що підтверджується даними, які отримані при аутопсії трупу. (а.с.130-134 том2)

Згідно відомостей Обласного комунального комерційного підприємства «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 21.07.2022 №4050, ОСОБА_6 , 1940 року народження двічі знаходилась на стаціонарному лікуванні в ЧОПЛ, а саме з 30.12.1996 по 27.02.1997 та з 20.10.2015 по 23.11.2015. Діагноз: органічний галюциноз (внаслідок перенесення ЧМТ)(а.с.135-138 том2)

12.12.2022 експертна комісія Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи провела експертизу №106-Д по факту визначення стану здоров`я ОСОБА_6 на контрольну дати та прийшла до наступних підсумків. Аналіз усіх наданих на дослідження медичних документів та матеріалів цивільної справи не дають можливості експерту психіатру в межах проведеної дійсної експертизи ретроспективно, об`ємно, динамічно, повно та у необхідному обсязі сформувати цілісну картину психічного стану під експертної ОСОБА_6 у період часу, що цікавить суд та з вищевикладених причин експертом психіатром не надаються категоричні відповіді на питання №2,3,4 ухвали суду (а.с.163- 180 том2)

На виконання ухвали суду від 27.05.2021 генеральний директор КНП Кіцманської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування надав суду інформацію про перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні за період 2018-2020 роках. Зокрема 4 рази в кардіологічному відділенні, 1 раз в терапевтичному відділенні з діагнозом: ІХС Стенокардія напруги ФІІІ Дифузний кардіосклероз. СН ІІА-ФКІІІ Фібриляція передсердь тахісистолічна форма. Церебральний атеросклероз. Дисцикуляторнаенцефалопатія. Астено-невротичний синдром. (а.с.76 том1)

Згідно копії спадкової справи №372/2020 до майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявами про прийняття спадщини до Кіцманської державної нотаріальної контори звернулись : 27.08.2020 ОСОБА_1 , 24.11.2020 ОСОБА_3 , 20.01.2021 ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 . Процедура видачі свідоцтва про право на спадщину зупинена до вирішення спору в суді (а.с.77-92 том 1)

Згідно копії оспорюваного заповіту від 04.06.2020, посвідченого державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М., зареєстрованому в реєстрі за №446, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на випадок її смерті зробила таке розпорядження : все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт засвідчено підписом ОСОБА_6 .

Цей заповіт, який на прохання заповідача та з її слів записаний нотаріусом за допомогою технічного запису, прочитано нею, заповідачем, вголос і особисто підписаний ОСОБА_6 .

У заповіті вказано, що заповідачу роз`яснено зміст статей 1241, 1254, 1307 ЦК України. Заповіт складено і підписано у двох примірниках 04.06.2020 о 15:30, перший з яких видається заповідачу, а другий залишається на зберіганні в справах Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області. ( а.с. 87-88 том1)

На виконання ухвали суду від 27.08.2021 про витребування доказів, адміністрація ОКНП Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, надіслала інформацію про виклики швидкої медичної допомоги до хворої ОСОБА_6 . Так, всього за період 2018-2020 років здійснено 28 викликів. Серед приводів до виклику зазначено: посилене серцебиття, задуха, головний біль, голово кружіння, високий АТ, погане самопочуття, біль в серці, анемія, проблеми з диханням. Востаннє виклик здійснено 21.04.2020 о 21:22 від невідомої особи, попередній діагноз: ІХС.Диф.Кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ. Фібриляція передсердь, постійна форма. СН ІІБ. (а.с.159-190 том1)

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що ОСОБА_6 вчинила дії, які не відповідали її внутрішній волі, не були вільними, вчинені під впливом фізичного та психічного тиску з боку ОСОБА_3 та заповідач не усвідомлювала значення своїх дій в момент їх вчинення і не могла керувати ними, а тому укладений нею правочин є недійсним.

За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 1248 ІІК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Згідно з частиною першою статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Стаття 225 ЦК України визначає правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, зокрема, відповідно до частини першої цієї статті правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 635/3664/16 (провадження № 61-14002св21) зазначено, що «для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 554/11179/13-ц (провадження № 61-30685св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 326/81/15 (провадження № 61-837св19), від 26 травня 2021 року у справі № 639/348/17 (провадження № 4822св21).

З такого ж тлумачення наведених норм щодо необхідності установлення абсолютної неспроможності особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними як підстави для визнання цього правочину недійсним відповідно до частини першої статті 225 ЦК України, виходив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19), у якій, крім наведеного, зазначив, що для визнання правочину недійсним за цією нормою необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними».

Так, у даній справі, судом двічі призначались посмертні комплексні судово- медичні та судово-психіатричні експертизи на визначення стану психічного здоров`я ОСОБА_6 в момент складання заповіту, тобто станом на 04.06.2020, за результатами яких складені експертні висновки.

08.04.2022 надано висновок №017, згідно якого комісія експертів вважає за неможливе формулювання відповідей на питання відносно психічного здоров`я ОСОБА_6 станом на 04.06.2020. (а.с.57-65 том2)

12.12.2022 експертна комісія Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи провела експертизу №106-Д по факту визначення стану здоров`я ОСОБА_6 на контрольну дати та прийшла до підсумків про те, що аналіз усіх наданих на дослідження медичних документів та матеріалів цивільної справи не дають можливості експерту психіатру в межах проведеної дійсної експертизи ретроспективно, об`ємно, динамічно, повно та у необхідному обсязі сформувати цілісну картину психічного стану підекспертної ОСОБА_6 у період часу, що цікавить суд та з вищевикладених причин експертом психіатром не надаються категоричні відповіді на питання №2,3,4 ухвали суду (а.с.163- 180 том2)

Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що при посвідченні оспорюваного заповіту ОСОБА_6 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними та що дії заповідача не відповідали її волі та волевиявленню на вчинення спірного правочину.

Суд не знаходить підстав для визнання оспорюваного заповіту недійсним, оскільки позивачем не надано доказів абсолютної неспроможності спадкодавця в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій.

Як свідчать пояснення учасників справи, допитаних свідків, а також матеріали справи, за життя ОСОБА_6 обмежено дієздатною або недієздатною судом не визнавалася, на психіатричному обліку не перебувала.

Жодних медичних документів, які б вказували на наявність психічних захворювань у ОСОБА_6 , ні родичами, ні сторонами, ні медичними закладами, у яких суд витребовував зазначену інформацію, суду не надано.

Та обставина, що в минулому ОСОБА_6 двічі знаходилась на стаціонарному лікуванні в Чернівецькій обласні психіатричній лікарні, а саме з 30.12.1996 по 27.02.1997 та з 20.10.2015 по 23.11.2015, не свідчить про абсолютну неспроможність ОСОБА_6 в момент вчинення заповіту 04.06.2020 розуміти значення своїх дій.

Таким чином, підстав, передбачених частиною другою статті 1257 ЦК України, для визнання заповіту недійсним суд не встановив.

Разом з тим, судом не встановлено порушення вимог закону щодо форми та порядку посвідчення заповіту.

Стосовно доводів позивача про застосування фізичного та психічного тиску з боку ОСОБА_3 , у зв`язку із чим дії заповідача не відповідали її волі та волевиявленню, суд зауважує, що при вирішенні спору про недійсність заповіту одночасне застосування загальних та спеціальних норм законодавства є неправильним, а тому посилання позивача як на обґрунтування свого позову одночасно на частину першу статті 231 та частину другу статті 1257 ЦК України є помилковим. Спірні правовідносини в цій частині регулюються частиною другою статті 1257 ЦК України.

У позовній заяві позивач припускав можливість укладення ОСОБА_6 заповіту внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску, що унеможливило її вільне волевиявлення, але жодних обставин на обґрунтування такого твердження не навів.

Адже, ОСОБА_1 тричі звертався із заявами до ВП №2 (м.Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області про вчинення шахрайських дій ОСОБА_3 , його доводи перевірялись органами поліції. За результатами встановлена відсутність в даній події ознак будь-якого кримінального правопорушення, а наявність цивільно-правового спору між учасниками.

Разом з тим, як вбачається із копії висновку експерта №64-Е від 18.08.2020, проведеного в межах кримінального провадження № 000396, внесеного ЄРДР 31.07.2020, встановлено наступне. На тілі ОСОБА_6 будь-яких ушкоджень не виявлено, в крові алкоголь не виявлений. Смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в проміжку часу з 00:30 до 02:30 від легенево-серцевої недостатності, яка виникла на фоні захворювання, яке було в неї при житті: двобічної вірусної, нижньодольової серозно-гнійної пневмонії, що підтверджується даними, які отримані при аутопсії трупу. (а.с.130-134 том2)

А тому позов до задоволення не підлягає у зв`язку із недоведеністю.

Отже, ОСОБА_6 , діючи вільно та відповідно до своєї внутрішньої волі, вчинила заповіт 04.06.2020, який було складено з дотриманням вимог щодо його форми та порядку посвідчення. Підпис на заповіті вчинений нею особисто.

Щодо судових витрат

В розумінні статті 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід компенсувати з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позові судовий збір покладається на позивача. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 247, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача: державний нотаріус Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М. про визнання заповіту недійсним відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: державний нотаріус Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М., місцезнаходження: вул. Сковороди, 3, м. Кіцмань Чернівецька область.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.02.2023.

Суддя: О.І. Мінів