Справа № 745/129/22
Провадження № 2/745/4/2023
Р І Ш Е Н Н Я
16.02.2023 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Стельмаха А.П., з участю секретаря Савченко Д.І., позивачки, її представниці ОСОБА_1 , представниці відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) про визнання батьківства та стягнення аліментів, -
Представник позивачки просить:
- визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вільшане, Сосницького району Чернігівської області батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного етану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести зміни в актовий запис №1215 від 20.06.2006 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, зазначивши батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.
Позов мотивований тим, що з осені 2004 року по 10.09.2014 року сторони проживали у цивільному шлюбі, а з 10.09.2014 у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився спільний син ОСОБА_7 . Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначається, що в Книзі реєстрації народжень 2006 року червня місяця 20 числа зроблено відповідний актовий запис за №1215. Відомості про мати зазначено: ОСОБА_3 , відомості про батька вказано відповідно до частини першої статті 135 СК України ОСОБА_8 . Сторони проживали разом із їх спільною дитиною, вели спільне господарство, спільно виховували та утримували дитину, відповідач спочатку визнавав своє батьківство відносно сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак подати заяву про визнання батьківства відносно сина відповідач не захотів. З осені 2021 року стосунки між сторонами погіршилися, відповідач постійно почав стверджувати, що син ОСОБА_7 не його дитина, та припинив надавати грошові кошти на утримання сина. У зв`язку з чим ОСОБА_3 звертається до суду з даним позовом.
Позивачка ОСОБА_3 та її представниця ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивачка пояснила, що з 2004 року до 2022 року вона з відповідачем проживали сім`єю, спочатку проживали без реєстрації шлюбу, а в 2014 році зареєстрували шлюб з відповідачем. Під час спільного проживання у 2006 році у них народився син ОСОБА_7 . Позивачка має старшого сина від попереднього шлюбу. Сторони спільно проживали в квартирі батьків позивачки в м. Чернігові, тривалий період проживали разом з батьками позивачки. ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_5 , відповідач забирав позивачку разом з дитиною з пологового будинку. Відповідач неформально визнає своє батьківство відносно ОСОБА_5 , але офіційно оформити батьківство не бажає. Відповідач відвідував ОСОБА_5 в лікарні, вони спілкуються, також відповідач надає ОСОБА_5 фінансову допомогу, але, на думку позивачки, недостатню. Позивачка та ОСОБА_5 зареєстровані в АДРЕСА_1 .
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представниця відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що ОСОБА_4 не є біологічним батьком сина позивачки ОСОБА_5 , адже відсутні достатні докази для встановлення цього факту. Представниця відповідача подала до суду заяву про застосування строків позовної давності за вимогою позивачки на підставі ч. 3 ст. 138 СК України.
Представник третьої особи у справі не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Суд, заслухавши доводи сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Свідок ОСОБА_9 показала, що є матір`ю позивачки. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали в одній квартирі із свідком в м. Чернігові без реєстрації шлюбу з 2004 року. В 2014 році сторони зареєстрували шлюб, а у 2022 році розійшлись. ОСОБА_5 народився у 2006 році. Свідку було відомо, що ОСОБА_4 в свідоцтві про народження не записаний батьком ОСОБА_5 . Свідок показала, що коли народився ОСОБА_5 то ОСОБА_4 зателефонував своїй матері та повідомив, що в нього народився син. ОСОБА_4 спілкується з ОСОБА_5 . Дитина другий рік проживає у свідка в с. Красилівка, там відвідує школу. Кошти на утримання ОСОБА_5 надає свідку позивачка. Свідок показала, що спочатку проживала в м. Чернігові, а потім, вже після народження Дмітрія, поїхала в с. Красилівка доглядати батьків.
Свідок ОСОБА_10 показала, що проживає в м. Чернігові по сусідству з ОСОБА_11 . Свідок заходила в гості до квартири, де проживали сторони по справі, та бачила, як вони разом їздили на роботу та до с. Красилівки, де на канікулах проживала їх дитина. ОСОБА_4 відносився до Дмітрія як до сина.
Свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали спільно до народження ОСОБА_5 та після його народження. ОСОБА_4 забирав ОСОБА_3 з Дмітрієм з пологового будинку, також ОСОБА_4 визнавав батьківство відносно ОСОБА_5 , відносився до Дмітрія як до сина. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 почали спільно проживати, коли старшому сину ОСОБА_3 - ОСОБА_13 було три роки.
Свідок ОСОБА_14 показав, що дружить з позивачкою з дитинства, вона розповідала йому про обставини свого життя, про її сім`ю.
Свідок ОСОБА_15 показав, що є сином ОСОБА_3 . Свідок свого батька не знає. Свідок показав, що ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_5 , останній народився підчас спільного проживання його матері з ОСОБА_4 , свідку на той час було три роки. ОСОБА_4 іноді надає гроші свідку. ОСОБА_4 спілкується з Дмітрієм та цікавиться його життям.
Свідок ОСОБА_16 показала, що є хрещеною мамою ОСОБА_5 та часто бувала в гостях у сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (декілька разів на рік), вони разом проживали в АДРЕСА_2 . Сторони спільно проживали до народження ОСОБА_5 , під час вагітності позивачки та після народження ОСОБА_5 , до 2022 року. Відповідач відносився до дітей позивачки однаково добре, та не заперечував своє батьківство відносно ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_17 показала, що проживає в с. Красилівка по сусідству з батьками позивачки та позивачкою. Свідок бачила відповідача, який разом з позивачкою приїжджав в село до батьків позивачки до вагітності позивачки та після народження сина ОСОБА_5 , а у 2021 році сторони купили окремий будинок в с. Красилівці. Свідок була в гостях у позивачки та бачила, що ОСОБА_4 однаково гарно відносився до дітей позивачки, а також не заперечував своє батьківство відносно ОСОБА_5
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 10.09.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1704 (а.с.10 копія свідоцтва про шлюб, т. 1).
ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати ОСОБА_3 , батьком зазначений ОСОБА_8 , відомості про батька записані згідно ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 11 копія свідоцтва про народження, а.с.14 копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, т. 1).
ОСОБА_5 зареєстрований АДРЕСА_1 з 02.07.2021 року (а.с. 13 копія довідки про реєстрацію місця проживання, т. 1).
З наданих стороною позивачки фотодоказів (а.с. 195-196, т.1), у співставленні із фотографією відповідача в його паспорті (а.с. 8, т. 1) вбачається, що ОСОБА_4 перебуваючи в домашній обстановці, разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та малими дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_13 спільно проводять час.
Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій ст. 128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша ст. 135 Сімейного кодексу України).
Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 109 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено.
Судом встановлено, що державну реєстрацію народження ОСОБА_5 проведено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 Сімейний кодекс України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
За положеннями ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126 та 127 Сімейного кодексу України, або рішенням суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 10.08.2022 року у справі призначено молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання можливості походження дитини від відповідача, та зобов`язано відповідача з`явитися за викликом експерта.
Згідно повідомлення КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 27.09.2022 року № 07-17/666 ухвалу суду повернуто без виконання, у зв`язку з повторною неявкою ОСОБА_18
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Згідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.
У постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 575/1219/19 та від 10 травня 2022 року в справі № 473/1343/18 (провадження № 61-827св22) Верховний Суд зазначив, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України).
Судом встановлено, що відповідач, який був достовірно обізнаний про дату, час та місце розгляду справи, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення експертизи, не з`явився для забору біологічних зразків, що свідчить про його ухилення від проведення зазначеної експертизи.
Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо неї.
Відповідач не довів наявність поважних підстав, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору відповідних зразків. Вказані дії, що призвели до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість визнати факт, який ним заперечується, та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від відповідача.
Із показань свідків суд встановив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2004 року по 2022 рік спільно проживали та вели спільне господарство. ОСОБА_5 народився під час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також вони спільно приймали рішення щодо виховання та місця навчання дитини. ОСОБА_4 не заперечував свого батьківства відносно ОСОБА_5 . Таким чином, позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення аліментів.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін зареєстрована разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо вимоги представника відповідача про застосування позовної давності на підставі ч. 3 ст. 138 СК України.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ч.1 ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.
Ч.1 ст. 138 СК України визначено право матері дитини на оспорювання батьківства свого чоловіка. Жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.
Положення даної статті застосовується при зверненні позивача до суду з позовом про оспорювання батьківства в тому випадку, якщо дитина народжена жінкою, яка перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, та який записаний батьком дитини.
Судом встановлено, що мати дитини на момент народження дитини у шлюбі не перебувала, відомості про батька дитини записані зі слів матері дитини, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а тому строк позовної давності, визначений в ч.3 ст. 138 СК України, до даних правовідносин не застосовується.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,4 грн. та 6 000 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 992,4 грн. суд стягує з відповідача на користь держави.
Керуючись: ст. ст. 258, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 256, 257 ЦК України ст. ст. 125, 126, 128, 130, 134, 135 Сімейного кодексу України, суд -
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вільшане, Сосницького району, Чернігівської області, батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести зміни до актового запису про народження №1215 від 20.06.2006 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, зазначивши батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 17.02.2022 року і до повноліття ОСОБА_5 .
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 992,40 грн. судового збору, та 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення складений 20.02.2023 року.

Суддя: А.П. Стельмах