Номер провадження: 22-ц/813/2027/23
Справа № 522/2584/21
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Власенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

12 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та з заявою про забезпечення позову.

Позивач просила, з урахуванням уточненої позовної заяви від 20.05.2021 року, здійснити поділ майна подружжя, виділив у власність ОСОБА_2 , збільшивши її частку з урахуванням двох неповнолітніх дітей, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,6 кв.м., житлова площа 33,3 кв.м., та комору загальною площею 1,5 кв.м., загальною вартістю 1 452 300 гривень. Відповідачу виділити у власність 3 (три) автомобілі MERCEDES BENZ, номерний знак НОМЕР_1 , HYUNDAI ACCENT, номерний знак НОМЕР_2 та TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_3 , вартість яких у розмірі складає 826 000 гривень.

05 жовтня 2021 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на частки квартири АДРЕСА_1 ; частки комори за адресою АДРЕСА_1 ; автомобіль MERCEDES-BENZ GLK220, легковий універсал, випуск 2011 року, двигун НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 ; автомобіль TOYOTA AVENSIS, загальний легковий седан-В, випуск 2004 року, двигун НОМЕР_8 VIN НОМЕР_9 , номерний знак НОМЕР_2 , Свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_10 ; автомобіль HYUNDAI ACCENT, загальний легковий седан-В, випуск 2009 року, VIN НОМЕР_11 двигун НОМЕР_12 , номерний знак НОМЕР_3 , Свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_13 .

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2021 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Лобової Л.М. про забезпечення позову - задоволено частково.

Накладено арешт на частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності.

В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 27.10.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права ставиться питання про її скасування.

При цьому посилаючись на те, що суд першої інстанції частково задовольняючи заяву про забезпечення позову не встановив наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову, не оцінив співмірність заходів забезпечення позову заявленим вимогам.

Вказує, що позивачем до суду першої інстанції неодноразово подавалось клопотання про вжиття заходів забезпечення позову та ухвалами від 22.02.2021 року та від 25.02.2021 року позивачу було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Разом з тим, мотивувальна частина ухвали суду першої інстанції як у випадку відмови у задоволенні клопотання так і в оскаржуваній ухвалі є абсолютно ідентичними, при цьому доказів на підстави для арешту частини квартири так і не було надано.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2023 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2023 року справу було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Розгляд справи відбудеться 16.02.2023 року о 09:45 год.

03 лютого 2023 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Шалько О.А. було подано клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 16.02.2023 року на 09:45 год. в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" (електронна адреса для здійснення підключення за допомогою ЕЦП та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_1 , т.: НОМЕР_14 ).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Шалько О.А. про проведення судового засідання, призначеного на 16.02.2023 року на 09:45 год. в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" (електронна адреса для здійснення підключення за допомогою ЕЦП та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_1 , т.: НОМЕР_14 ) було задоволено.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просила суд її задовольнити.

Інші сторони до судового засідання не з`явились про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності її учасників.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд, приймаючи ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності виходив з того, що є підстави для такого забезпечення, оскільки між сторонами дійсно наявний спір.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Підстави забезпечення позову необхідно доводити документально, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що предмет позову, може бути знищеним на момент виконання рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 363/2197/17 (провадження № 61-15477св19).

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є здійснення поділу майна подружжя, шляхом виділення у власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 у приватну власність, що перебуває у приватній спільній частковій власності - частини квартири належить ОСОБА_2 (позивач) та частини квартири належить ОСОБА_1 .

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в частині недослідження судом першої інстанції доказів порушення (відсутності порушень) прав позивача та відсутності предмету позову є необгрунтованими.

Позивачем доведено наявність зв`язку між заходом забезпечення позову вигляді накладення арешту на частину спірної квартири та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

При цьому, накладення арешту на частину спірної квартири до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на недоведеність заявником ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення його позову, оскільки підставою для забезпечення позову є не докази, які підтверджують ризики невиконання рішення суду, а обґрунтоване припущення позивача, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких має намір звернутися позивач.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 лютого 2023 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С.О. Погорєлова

О.М. Таварткіладзе