Справа 688/476/22
№ 2/688/43/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стаднічук Н.Л.,

при секретарі Березюк Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів в сумі 2 738 912,46 грн., в тому числі: 1 900 000 грн. основного боргу, 547 770,00 грн. інфляційних, 224 876,71 грн. 3% річних, 66 265,75 грн. процентів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 7 грудня 2017 року надав за розпискою в борг ОСОБА_3 позику грошові кошти в сумі 1900000 грн., які останній зобов`язався повернути до 01.03.2018 року. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, грошові кошти не повернув, тому з нього підлягає стягненню сума боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та проценти за користування коштами.

Ухвалою суду від 25.02.2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 05.05.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.08.2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, визнано обов`язковою участь позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував з тих підстав, що наявну в справі розписку він не підписував і коштів в борг у вказаній сумі у позивача не брав.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечував, вказав, що в розписці немає посилання на позику, в ній йде мова про лікеро-горілчаний завод та йдеться про інші розписки, також просив застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

07.12.2017 року ОСОБА_3 складено розписку, якою він підтвердив, що взяв в борг у ОСОБА_1 1900000 грн., які зобов`язався повернути до 01.03.2018 року.

Згідно розрахунку інфляційних збитків позивача інфляційні збитки за період з 02.03.2018 року по 09.02.2022 року складають 547770,00 грн., 3% річних за період з 02.03.2018 року по 09.02.2022 року 224 876,71 грн., відсотки за користування грошовими коштами за період з 07.12.2017 року по 01.03.2018 року складають 66265,70 грн.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 369/3340/16-ц (провадження № 61-7418св18).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.625 КК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, між сторонами 07.12.2017 року укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_5 в позику 1900000 грн., які зобов`язався повернути до 01.03.2018 року.

Оскільки ОСОБА_3 не виконав зобов`язання за договором позики, з нього підлягає стягненню сума боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних та відсотки в сумі 2 738 912,46 грн.

Заперечення відповідача ОСОБА_3 з посиланням на те, що він не брав позику у ОСОБА_1 та не підписував розписку від 07.12.2017 року не заслуговують на увагу, оскільки у вказаній розписці міститься підпис ОСОБА_3 , а несправжність цього підпису не доведена відповідачем.

Посилання представника відповідача ОСОБА_4 на застосування строку позовної давності до спірних правовідносин не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що був прийнятий 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Статтею 257 ЦК України встановлено трирічний строк позовної давності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року в Україні запроваджено карантин, який продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1428 від 23.12.2022 року до 30.04.2023 року.

Відтак, в зв`язку з продовженням строку позовної давності, встановленого ст..257 ЦК України, на строк дії карантину, строк позовної давності на час звернення позивача з позовом до суду не минув і застосуванню до спірних правовідносин не підлягає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі, пропорційному до розміру задоволених вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 12405,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76- 81, 141 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Полонським РВ УМВС України 22.07.2003 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Богунським РВ УМВС України в Житомирській області 18.10.2000 року, РНОКПП НОМЕР_4 ) заборгованість за договором позики в сумі 2738912 (два мільйона сімсот тридцять вісім тисяч дев`ятсот дванадцять ) гривень 46 копійок, з яких: 1900000,00 грн. основний борг, 547770,00 інфляційні втрати, 224876,71 грн. 3% річних, 66265,75 грн. проценти.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Полонським РВ УМВС України 22.07.2003 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Богунським РВ УМВС України в Житомирській області 18.10.2000 року, РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 12405,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2023 року.

Суддя Н.Л.Стаднічук