справа № 824/120/22
провадження № 22-вк/824/24/2023
головуючий суддя: Мостова Г.І.
У Х В А Л А

15 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суду: судді Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання Остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року у арбітражному провадженні № 173786 (з урахуванням Меморандуму про внесення виправлень в остаточне арбітражне рішення від 10 січня 2022 року), за позовом MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, UK SPV CREDIT FINANCE PLS до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» щодо вимог за кредитним договором від 17 вересня 2010 року,

в с т а н о в и в:

03 жовтня 2022 року до Київського апеляційного суду надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк» про визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу, що не підлягає примусовому виконанню, - Остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року у арбітражному провадженні № 173786 (з урахуванням Меморандуму про внесення виправлень в остаточне арбітражне рішення від 10 січня 2022 року), за позовом MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, UK SPV CREDIT FINANCE PLS до ПАТ КБ «Приватбанк» щодо вимог за кредитним договором від 17 вересня 2010 року.

Заява мотивована тим, що на розгляді в арбітражному суді знаходилося арбітражне провадження № 173786 за позовом MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, UK SPV CREDIT FINANCE PLS до ПАТ КБ «Приватбанк» про:

(1) стягнення 160 000 000 доларів США разом з процентами за Кредитним договором від 17 вересня 2010 року між UK SPV та Банком;

(2) відшкодування збитків, завданих Банком Позивачам у зв`язку з невиконанням обов`язків за Кредитним договором;

(3) стягнення з Банку витрат на правову допомогу та інших витрат, пов`язаних з Арбітражним провадженням; та

(4) прийняття інших рішень на користь Позивачів, які є справедливими на думку складу арбітражного суду.

Остаточним рішенням Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року у арбітражному провадженні № 173786 вирішено наступне:

(1) у задоволенні позовних вимог позивачів у арбітражному провадженні № 173786 відмовити в повному обсязі.

(2) Відповідач не має жодних зобов`язань перед будь-яким з позивачів за кредитним договором від 2010 року щодо тіла кредиту та/або процентів.

(3) Арбітражний суд заслуховує сторони щодо судових витрат на Арбітражне провадження № 173786 і будь-яких інших супутніх питань (які буде розглянуто одночасно з аналогічними питаннями щодо Арбітражного провадження № 173785) відповідно до процесуального графіку, який буде погоджено сторонами або визначено Арбітражним судом у разі виникнення необхідності. Остаточну позицію щодо таких супутніх питань буде викладено у додатковому рішенні Арбітражного суду шляхом видачі у належний строк додатку до цього Остаточного арбітражного рішення.

10 січня 2022 року Арбітражним судом, за згодою сторін, постановлено меморандум про внесення виправлення в остаточне арбітражне рішення, відповідно до якого, абзац перший остаточного арбітражного рішення викладено у такій редакції: «Це Остаточне арбітражне рішення винесено щодо вимоги за кредитним договором від 17 вересня 2010 року, що є предметом Арбітражного провадження ЛМАС № 173786. Окреме Остаточне арбітражне рішення виноситься на істотно однакових умовах щодо вимог позивачів за кредитним договором від 25 лютого 2013 року, що є предметом Арбітражного провадження ЛМАС № 173785».

Як визначено у вказаному меморандумі та встановлено пунктом 27.5 Регламенту ЛМАС, меморандум про винесення виправлень в остаточне арбітражне рішення є частиною остаточного арбітражного рішення.

Враховуючи юридичне значення вказаного рішення для прав та обов`язків банку, існує необхідність у визнанні цього остаточного арбітражного рішення в Україні, у зв`язку з чим, банк звернувся до Київського апеляційного суду з цією заявою.

Розглянувши подану заяву, апеляційним судом враховано таке.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно з частиною 1 статті 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) встановлено, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях Конвенції.

Відповідно до статті 4 Конвенції для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: а) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; b) оригінал арбітражної згоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

Апеляційним судом встановлено, що заявником до заяви про визнання і надання дозволу на виконання Остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року, - долучено документи відповідно до переліку, визначеного статтею 4 Конвенції, що відповідає вимогам статті 476 ЦПК України та статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», тобто АТ КБ «Приватбанк» виконані вимоги Конвенції та національного процесуального законодавства при зверненні з цією заявою.

Відповідно до частини 4 статті 477 ЦПК України, апеляційний суд письмово повідомив позивачів MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, UK SPV CREDIT FINANCE PLS про надходження заяви про визнання Остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року та надав місячний строк для подання можливих заперечень щодо цієї заяви.

Позивачі не скористалися своїм правом та заперечення щодо заяви на адресу суду не направили.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 січня 2023 року, апеляційний суд як суд першої інстанції, встановивши, що заява відповідає вимогам статті 476 ЦПК України, подана у порядку та у строки визначені статтею 475 ЦПК України, вимоги частини 4 статті 477 ЦПК України виконано, призначив справу до розгляду в судовому засіданні.

Представник АТ «КБ «Приватбанк» - адвокат Самсонович О.А. у судовому засіданні підтримав подану заяву та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Розглянувши заяву представника відповідача про визнання Остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Апеляційним судомустановлено, що 17 вересня 2010 року між ПАТ «Приватбанк» та UK SPV CREDIT FINANCE PLS укладено кредитний договір.

24 вересня 2010 року між UK SPV CREDIT FINANCE PLS та DEUTSCHE TRUSTEE COMPANI LIMITED укладено договір про управління.

03 жовтня 2017 року DEUTSCHE TRUSTEE COMPANI LIMITED замінено новим довірчим управителем MADISON PACIFIC TRUST LIMITED.

Остаточним рішенням Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року у арбітражному провадженні № 173786, винесеним щодо вимог позивачів MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, UK SPV CREDIT FINANCE PLS за кредитним договором від 17 вересня 2010 року, з урахуванням Меморандуму про внесення виправлень в остаточне арбітражне рішення від 10 січня 2022 року, у задоволенні позовних вимог MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, UK SPV CREDIT FINANCE PLS до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», відмовлено у повному обсязі. Відповідач не має жодних зобов`язань перед будь-яким з позивачів за кредитним договором від 2010 року щодо тіла кредиту та/або процентів.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що листи, направлені позивачами до Арбітражного суду, від 16 і 24 серпня 2021 року та лист, направлений відповідачем до Арбітражного суду, від 19 серпня 2021 року, у яких (серед іншого) позивачі підтвердили, що ні перший позивач, ні його група власників облігацій, що давала інструкції, не будуть оскаржувати рішення про визнання, і визнали, що рішення про визнання забезпечує відповідачу повний захист від їхніх позовних вимог в Арбітражному провадженні № 173786 та, відповідно, підтвердили, що вони не заперечують проти винесення Арбітражним судом остаточного арбітражного рішення в Арбітражному провадженні № 173786 про відхилення позовних вимог позивачів у такому провадженні.

Визнання та виконання арбітражних рішень регулюється також Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) (далі по тексту - Конвенція), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року.

За частиною 2 статті 5 Нью-Йоркської конвенції у визнанні і приведенні до виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій проситься визнання і виконання, вважатиме, що:

(a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни,

(b) або визнання і приведення до виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Підстави, наведені у частині 2 статті 5 Нью-Йоркської конвенції, охороняють публічні інтереси держави, в якій подано клопотання про примусове виконання, та, відповідно, суди вправі використовувати їх в силу власних зобов`язань суду держави, після подання заяви про визнання й звернення до виконання арбітражного рішення.

Указане положення Конвенції відповідно відображено у пункті 2 частини 1 статті 478 ЦПК України, за змістом якого суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Отже, апеляційний судзобов`язаний самостійно перевірити наявність (відсутність) підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу для виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 478 ЦПК України, незалежно від того, чи наявні відповідні заперечення сторони, проти якої спрямовано рішення арбітражного суду.

У цій справі, апеляційний суд як суд першої інстанції, повинен перевірити, чи міг спір між MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, UK SPV CREDIT FINANCE PLS та АТ КБ «ПриватБанк» бути переданим на вирішення до Лондонського міжнародного арбітражного суду з огляду на його предмет, і чи визнання та виконання цього арбітражного рішення не суперечить публічному порядку України.

Перевіривши зміст пункту 23.2 кредитного договору від 17 вересня 2010 року укладеного між ПАТ «Приватбанк» та UK SPV CREDIT FINANCE PLS апеляційний суд встановив, що сторони контрактів домовилися, що «сторони безвідклично погоджуються, що будь-який спір, що виникає з цього договору або у зв`язку з ним, у тому числі спір стосовно дійсності, існування або припинення чинності цього договору або наслідків його недійсності та/або цієї статті вирішується:

23.2.1 з урахуванням статті 23.2.2 нижче, арбітражем у Лондоні, Англія, який має здійснюватися англійською мовою трьома арбітрами відповідно до арбітражних правил ЛМАС, який вважається включеним шляхом посилання у цю статтю, за винятком того, що стаття 6 не буде застосовуватися і стаття 5.6 Арбітражних правил ЛМАС змінюється наступним чином: «за винятком, якщо сторони домовилися про інше, третій арбітр, який діє як голова арбітражного суду, призначається двома арбітрами, призначеними сторонами або від їхнього імені. У разі його не призначення протягом 30 днів з дати призначення останнього з двох арбітрів, що мають бути призначені сторонами, він призначається ЛМАС». За виключенням статті 23.2.2 нижче, сторони погоджуються на виключення юрисдикції англійських судів відповідно до розділу 45 Закону про арбітраж від 1996 року;

23.2.2 виключно за вибором кредитодавця, шляхом ініціювання продовження в судах Англії, які мають виключну юрисдикцію. Якщо кредитодавець займає позицію відповідача (як визначено в Арбітражних правилах ЛМАС) і кредитодавець бажає скористатися цією опцію, він повинен зробити це, повідомивши інших сторін, спору протягом 30 днів після вручення йому повідомлення про арбітраж (як визначено в Правилах ЛМАС)»

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про відповідність спору, що виник між сторонами, категорії спорів, які можуть бути предметом арбітражного розгляду на підставі права, яке застосовується при вирішенні спору, внаслідок чого спір з приводу виконання указаного кредитного договору міг бути переданий на розгляд Лондонського міжнародного арбітражного суду.

Перевіривши, чи не призведе до порушення публічного порядку України визнання і звернення до виконання арбітражного рішення, апеляційний суд враховує таке.

Об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом - незастосування іноземного права, яке обране для регулювання цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.

Застереження про порушення публічного порядку як підстава для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання іноземного арбітражного рішення, є своєрідним механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє публічний порядок держави від будь-яких негативних впливів на нього.

Застереження про публічний порядок у міжнародному праві не допускає визнання на території держави рішення арбітражного суду, якщо в результаті його виконання буде вчинено дії, які прямо заборонені законом або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави.

Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями.

Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя.

Указані висновки відповідають висновкам, які викладені у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року в справі № 761/39565/17.

Визначаючи зміст поняття «публічний порядок», апеляційний суд звертає увагу на рекомендації Асоціації міжнародного права щодо публічного порядку, прийняті у місті Нью-Делі у 2002 році, у яких зазначено, що остаточність арбітражних рішень у міжнародному комерційному арбітражі повинна поважатися, за винятком надзвичайних обставин.

Такі надзвичайні обставини існують, якщо визнання або примусове виконання арбітражного рішення буде суперечити міжнародному публічному порядку.

Згідно з пунктом 1 (d) цих рекомендацій, міжнародний публічний порядок будь-якої держави включає в себе: (I) фундаментальні принципи, що стосуються справедливості або моралі, які держава бажає захищати, навіть якщо вона не була безпосередньо залучена до участі у спорі; (Ii) правила, призначені для обслуговування основних політичних, соціальних або економічних інтересів держави, відомі як «правила громадського порядку»; і (Iii) обов`язок держави дотримуватися своїх зобов`язань перед іншими державами або міжнародними організаціями.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що обставини, встановлені рішенням Лондонського міжнародного арбітражного суду не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України, а вказане рішення ухвалено виключно щодо АТ КБ «ПриватБанк», як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту.

Оскільки, спірні правовідносини у межах розгляду цієї справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), з яких не вбачається застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України, апеляційний суд, дійшов висновку, що визнання цього рішення, яке поширює свою дію тільки на боржника, не суперечить публічному порядку України.

Відповідно до статті 481 ЦПК України визнання рішень міжнародного комерційного арбітражу, що не підлягають примусовому виконанню, здійснюється в порядку, передбаченому цією главою, з урахуванням особливостей, встановлених главою 2 цього розділу.

Відповідно до довідки Лондонського міжнародного арбітражного суду від 31 січня 2022 року остаточне рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року направлене 17 вересня 2021 року представникам позивачів та представникам відповідача електронною поштою та 06 жовтня 2021 року кур`єрською доставкою. Представники сторін отримали остаточне арбітражне рішення 17 вересня 2021 року електронною поштою та 07 жовтня 2021 року кур`єрською доставкою.

10 січня 2022 року Лондонський міжнародний арбітражний суд надіслав сторонам електронний лист із Меморандумом Арбітражного суду про виправлення від 10 січня 2022 року.

Станом на 03 жовтня 2022 року, тобто на день звернення до Київського апеляційного суду, строк на апеляційне оскарження указаного рішення закінчився, відомості щодо його оскарження та скасування у порядку апеляційного провадження у матеріалах справи відсутні та позивачами до Київського апеляційного суду не надані.

У статті 478 ЦПК України, статті 5 Конвенції та статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачений вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Згідно зі статтею 478 ЦПК України суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до статті 5 Конвенції у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення.

Статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» також визначено, що у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що за змістом цих правових норм тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні остаточного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року покладається на позивачів.

На підставі викладеного, враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулося із заявою про визнання остаточного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року:

у межах встановленого законом строку,

заявником до заяви долучено документи відповідно до переліку, визначеного статтею 476 ЦПК України,

договір, який містить арбітражні застереження недійсним не визнавався,

визнання арбітражного рішення не порушує публічний порядок України

та винесено щодо спору, передбаченого арбітражною угодою,

підстав для відмови у визнанні запитуваного рішення апеляційним судом, - не встановлено, а позивачами належними та допустимими доказами, - не доведено.

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Отже, з MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, UK SPV CREDIT FINANCE PLS на користь АТ КБ «Комерційний банк «Приватбанк» підлягає до стягнення судовий збір за подання заяви про визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу у дольовому порядку, тобто по 620 грн з кожного.

Керуючись статтями 259, 268, 477, 479 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання Остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року у арбітражному провадженні № 173786 (з урахуванням Меморандуму про внесення виправлень в остаточне арбітражне рішення від 10 січня 2022 року), за позовом MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, UK SPV CREDIT FINANCE PLS до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» щодо вимог за кредитним договором від 17 вересня 2010 року задовольнити.

Визнати Остаточне арбітражне рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 03 вересня 2021 року у арбітражному провадженні № 173786 (з урахуванням Меморандуму про внесення виправлень в остаточне арбітражне рішення від 10 січня 2022 року), за позовом MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, UK SPV CREDIT FINANCE PLS до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» щодо вимог за кредитним договором від 17 вересня 2010 року, яким вирішено:

(1) У задоволенні позовних вимог позивачів у арбітражному провадженні № 173786 відмовити в повному обсязі.

(2) Відповідач не має жодних зобов`язань перед будь-яким з позивачів за кредитним договором від 2010 року щодо тіла кредиту та/або процентів.

(3) Арбітражний суд заслуховує сторони щодо судових витрат на Арбітражне провадження № 173786 і будь-яких інших супутніх питань (які буде розглянуто одночасно з аналогічними питаннями щодо Арбітражного провадження № 173785) відповідно до процесуального графіку, який буде погоджено сторонами або визначено Арбітражним судом у разі виникнення необхідності. Остаточну позицію щодо таких супутніх питань буде викладено у додатковому рішенні Арбітражного суду шляхом видачі у належний строк додатку до цього Остаточного арбітражного рішення.

Стягнути з MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, UK SPV CREDIT FINANCE PLS на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подання заяви про визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу у дольовому порядку, тобто по 620 грн з кожного.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя Г.І. Мостова