ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м.Суми

Справа №583/3720/20

Номер провадження 22-ц/816/63/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2022 року в складі судді Плотникової Н.Б., постановлену в м. Охтирка, повний текст ухвали виготовлено 18 лютого 2022 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2015 року у справі № 583/3242/15-ц задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 29 вересня 2015 року. Виконавчий лист № 583/3242/15-ц, виданий на виконання рішення суду перебуває на виконанні в Охтирському відділі державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі Охтирський ВДВС).

В листопаді 2021 року заявнику стало відомо, що судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2020 року № 583/3720/20 (2-н/583/373/20) стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 жовтня 2020 року та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_1 . При цьому переданий виконавчий лист на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2015 року № 583/3242/15-ц ОСОБА_1 не відізвала, закриття виконавчого провадження не ініціювала, про наявність виконавчого провадження про стягнення аліментів на 2-х дітей суд та відділ ДВС не повідомила.

Тобто на даний час на виконанні в Охтирському ВДВС на примусовому виконанні перебувають 2 виконавчі провадження АСВП № 49235448 та № 63513457 про стягнення аліментів, які починаючи з 12 жовтня 2020 року носять подвійний характер.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Охтирським міськрайонним судом Сумської області від 20 жовтня 2020 року № 583/3720/20 (2-н/583/373/20) про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 12 жовтня 2010 року та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_1 ; провести стягнення безпідставно стягнутих з боржника ОСОБА_2 за виконавчим документом у вигляді судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2020 року № 583/3720/20 (2-н/583/373/20) за розрахунками Охтирського ВДВС; стягнути зі стягувача судові витрати, пов`язані з розглядом справи (правнича допомога та поштові витрати).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583/3720/20 провадження № 2-н/583/373/20 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 жовтня 2020 року та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_1 .

Зараховано безпідставно одержані стягувачем ОСОБА_1 аліменти за судовим наказом № 583/3720/20 провадження № 2-н/583/373/20 від 20 жовтня 2020 року (АСВП 63513457) в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 583/3242/15-ц провадження № 2/583/1207/15 (АСВП 49235448).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1052 грн.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що судовий наказ у справі № 583/3720/20 провадження № 2-н/583/373/20 від 20 жовтня 2020 року видано помилково, оскільки питання аліментних зобов`язань ОСОБА_2 вже врегульоване рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2015 року у справі № 583/3242/15-ц провадження № 2/583/1207/15, а тому дійшов висновку про необхідність визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Стосовно коштів, безпідставно стягнутих з ОСОБА_2 за судовим наказом, суд, враховуючи, що з 20 жовтня 2020 року аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за виконавчим провадженням № 49235448 по виконанню рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2015 року у справі № 583/3242/15-ц провадження № 2/583/1207/15, не нараховувалися, та враховуючи обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважав за можливе безпідставно одержані стягувачем аліменти в розмірі 18418,42 грн за виконавчим документом № 583/3720/20 провадження № 2-н/583/373/20 від 20 жовтня 2020 року (АСВП 63513457) зарахувати в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 583/3242/15-ц провадження № 2/583/1207/15 (АСВП 49235448).

Частково не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне та поверхневе дослідження доказів з цього приводу та відсутність правильної оцінки наданих суду доказів; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції безпідставно визнав встановленими; необґрунтованість та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати в частині зарахування безпідставно одержаних стягувачем ОСОБА_1 аліментів за судовим наказом № 583/3720/20 провадження № 2-н/583/373/20 від 20 жовтня 2020 року (АСВП 63513457) в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 583/3242/15-ц провадження № 2/583/1207/15 (АСВП 49235448) та в частині заниженого розміру відшкодування судових витрат за професійну правничу допомогу; ухвалити нове рішення в оскаржуваних частинах, яким провести стягнення безпідставно стягнутих з боржника ОСОБА_2 за виконавчим документом у вигляді судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2020 року № 583/3720/20 (2-н/583/373/20) про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно одержані стягувачем за виконавчим документом у вигляді вказаного судового наказу грошові кошти в розмірі 18 418,42 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн фактично понесених судових витрат в суді першої інстанції. Питання по судовим витратам вирішити відповідно до вимог ст. 141 та 382 ЦПК України з вирішенням питання про відшкодування скаржнику за апеляційний перегляд справи витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 2100 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи (поштове супроводження додаткових доказів у справі).

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд, зараховуючи в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 583/3242/15-ц провадження № 2/583/1207/15 (АСВП 49235448) безпідставно одержані стягувачем аліменти в розмірі 18 418,42 грн за виконавчим документом № 583/3720/20 провадження № 2-н/583/373/20 від 20 жовтня 2020 року, порушив норми ст. 432 ЦПК України.

Вважає, що у разі визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, доведений обман стягувача, яка отримала другий виконавчий документ та умисно допустила подвійне стягнення аліментів.

На думку скаржника, вбачається упереджене ставлення судді першої інстанції, що було підставою для відводу.

В частині вирішення питання компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що суд необґрунтовано занизив розмір відшкодування, стягнувши 1000 грн.

Наголошує на тому, що матеріали справи не містять обґрунтованого та аргументованого клопотання інших учасників справи про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат, на думку скаржника, відсутні.

Вважає доведеними витрати за правничу допомогу адвоката в сумі 3500 грн.

На його думку, зазначені судові витрати є співмірними, допустимими, обґрунтованими та реальними, складають незначну частку від реального об`єму проведеної адвокатом роботи, що є розумним та відповідає фактичним обставинам справи.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Зазначає, що внаслідок невиконання боржником рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2015 року станом на грудень 2021 року утворилася заборгованість в сумі 20 756, 60 грн. Звертає увагу суду на те, що в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів при відкритті виконавчого провадження старшим державним виконавцем Кісіленко К.А. по виконавчому провадженню № 49235443 (виконання виконавчого листа № 583/3242/15-ц від 26 жовтня 2015 року, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області,) починаючи з листопада 2020 року, не зазначається сума аліментів, яка підлягає стягненню, і сукупний розмір заборгованості також протягом значного часу не збільшувався. Вказує на те, що заяву про видачу судового наказу вона подала після досягнення старшим сином повноліття, оскільки вважала, що так як рішення суду було ухвалено щодо обох дітей, то дія рішення автоматично припиняється. Крім того, зазначає, що скаржник жодним чином не довів, що вона стягувала аліменти по двом виконавчим провадженням, оскільки не надав доказів отримання нею коштів у спірний період за виконавчим провадженням № 49235548.

За заявою представника боржника, розгляд справи було призначено в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Охтирському міськрайонному суду, однак у призначений час боржник та його представник до місцевого суду не прибули, причини неявки суду не повідомили і клопотань про відкладення судового засідання від них не надходило.

Представник стягувача в судовому засіданні підтримала оскаржене судове рішення і пояснила, що аліменти сплачувалися фактично у встановленому мінімальному розмірі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвала суду в частині визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 жовтня 2015 року у справі № 583/3242/15-ц стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 29 вересня 2015 року (а.с. 31-32).

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Бобрової Л.О. від 06 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження № 49235448 з примусового виконання виконавчого листа № 583/3242/15-ц, виданого 26 жовтня 2015 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області, на виконання вказаного рішення суду (а.с. 93).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04 січня 2022 року № 5 по ВП 49235448 станом на 01 січня 2022 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 20 756,60 грн. З даного розрахунку також вбачається, що з 20 жовтня 2020 року заборгованість за даним виконавчим листом не нараховувалася (а.с. 34-37).

09.10.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення на її користь аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_6 , 2011 р.н., в розмірі ? частини доходу платника аліментів, вказавши, що відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дитини надає у розмірі 30%, які недостатньо.

Однак, суд першої інстанції не повідомлений про прийняття у 2015 році рішення суду, яким вже було вирішено питання стягнення аліментів на цю неповнолітню дитину, 20 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_1 Охтирським міськрайонним судом Сумської області було видано судовий наказ № 583/3720/20 провадження № 2-н/583/373/20 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 12 жовтня 2020 року та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_1 (а.с. 11).

Таким чином, фактично за судовим наказом від 20.10.2020 відбулось збільшення розміру частки аліментів на другу неповнолітню дитину, притому, що питання збільшення розміру аліментів може вирішуватися в порядку позовного провадження.

Постановою старшого державного виконавця Охтирського ВДВС Шиян І.В. від 06 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження № 63513457 з примусового виконання судового наказу № 583/3720/20, виданого Охтирським міськрайонним судом 20 жовтня 2020 року (а.с. 92).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16 лютого 2022 року по ВП 63513457 станом на 01 січня 2021 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 763,88 грн (а.с. 86-87).

Стосовно зарахування судом безпідставно одержаних стягувачем ОСОБА_1 аліментів за судовим наказом № 583/3720/20 від 20 жовтня 2020 року (АСВП 63513457) в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 583/3242/15-ц провадження № 2/583/1207/15 (АСВП 49235448) колегія суддів зазначає наступне.

На час апеляційного перегляду справи вже 15.11.2022 державним виконавцем прийнято постанову про об`єднання двох виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Згідно представлених розрахунків заборгованості по кожному виконавчому документу, заробітна плата ОСОБА_2 у період з жовтня 2022 по час подання заяви до суду була за розміром менш ніж встановлений законом на поточний рік розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від шести до 18 років, а тому з нього фактично стягувалися аліменти, які незначно перевищували встановлений мінімальний розмір аліментів не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Окрім того, станом на грудень 2021 року заборгованість за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду становила 20756,60грн., а за судовим наказом станом на листопад 2022 року 3070,88грн., що доводить про періодичне неналежне виконання заявником судових рішень.

За змістом ст. 183 СК України визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини відбувається як частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Проте, відповідно до ст. 184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу п.4,5 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Стаття 165 цього Кодексу передбачила підстави для відмови у видачі судового наказу серед яких ; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу, а саме є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Частиною 1 стаття 170 цього Кодексу визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

За змістом частин 7,8 ст.170 цього Кодексу у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

В силу ст. 173 цього Кодексу суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

За змістом ст. 432 цього Кодексу суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Аналіз наведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, якщо у разі помилковості видачі судового наказу, а цей факт сторонами не оспорюється, вирішуючи питання визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, право суду вирішити одночасно питання на вимогу боржника стягує безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом з урахуванням, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, оскільки судом першої інстанції було визнано судовий наказ від 20.10.2020 таким виконавчим документом, що не підлягає виконанню, через помилковість його видачі, колегія суддів погоджується і з висновком місцевого суду, який врахувавши інтереси дитини і наявність у боржника заборгованості по сплаті аліментів за судовим рішенням, існування у нього обов`язку її сплатити, зарахував утриману з нього суму аліментів у період примусового виконання судового наказу в рахунок погашення існуючої заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Однак, представлені стороною боржника докази не спростовують зазначених обставин існування у нього заборгованості і відсутності у нього обов`язку її погашення.

Відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Водночас, вимога про повернення коштів, витрачених на забезпечення життєдіяльності дитини, не відповідає інтересам дитини.

У справі, що переглядається, аліментні кошти стягнуті на утримання дитини за відсутності будь-якої несумлінності з боку останньої, зворотного боржником не доведено.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За відсутності достовірних доказів недобросовісного набуття аліментів, які є власністю дитини та якими розпоряджалась її мати в інтересах дитини, підстав для стягнення на користь ОСОБА_2 безпідставно одержаних ОСОБА_1 за судовим наказом № 583/3720/20 від 20 жовтня 2020 року коштів, не вбачається, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно доводів апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції було стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в заниженому розмірі, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В суді першої інстанції інтереси боржника ОСОБА_2 представляв адвокат Цуркан В.І. (а.с. 47).

З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2022 року між ОСОБА_2 та адвокатом Цурканом В.І. укладено договір про правничу допомогу, яким сторони погодили розмір гонорару в сумі 3500 грн, що підтверджується копією договору від 24 січня 2022 року, розрахунковою квитанцією від 24 січня 2022 року, актом приймання-передачі виконаних робіт від 24 січня 2022 року (а.с. 41-46).

В суді першої інстанції ОСОБА_1 було подано заяву, в якій вона просила відмовити у стягненні з неї судових витрат, оскільки вони є необґрунтованими, непропорційними до предмета спору, не враховано складність та значення справи (а.с. 98).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Оскільки заяву ОСОБА_2 було задоволено частково, з урахуванням складності справи та обсягу необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, колегія суддів погоджується, що розмір присуджених до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 1000 грн відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності.

Щодо клопотання про зупинення виконання судового рішення, то колегія суддів зауважує, що предметом перегляду апеляційного суду було правильність вирішення судом першої інстанції заяви заявника про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, яким вирішено питання стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Під час судового розгляду справи місцевим судом таке клопотання не було задоволено, оскільки заявником не було обґрунтовано необхідності зупинення судового наказу. Дана ухвала від 10.02.2022 заявником не оскаржена разом із ухвалою суду від 17.02.2022, а тому під час апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість тільки оскаржену частину судового рішення, діючи в межах повноважень, визначених ч.1ст.367 ЦПК України і підстав, щоб вийти за межі доводів апеляційної скарги відсутні.

З урахуванням норми ст. 375 ЦПК України, колегія суддів визнає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування або зміни оскарженої частини судового рішення, яка ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 січня 2023 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко