Справа № 466/6197/21 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/811/497/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2021 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

13 липня 2021 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.08.2015 року по 31.01.2021 року у розмірі 32 086,41 грн., інфляційні втрати 6147,14 грн., 3% річних 2566,11 грн., судовий збір 2270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 25.02.2021 року №88 вид. ЛМКП «Львівтеплоенерго». 13.05.2021 року Шевченківський районний суд м. Львова виніс ухвалу про скасування судового наказу по справі №466/3401/21 про стягнення заборгованості з відповідачів та роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право звернутися до суду із вказаними вимогами у порядку позовного провадження. Позивач вважає, що факт переривання позовної давності підтверджується поданням заяви про видачу судового наказу від 09.03.2021 року №09-2148, на підставі якої був виданий судовий наказ від 21.04.2021 року по справі №466/3401/21, який був скасований. Подання заяви про видачу судового наказу перервало строк позовної давності згідно ст. 258 ЦПК України. Також позивачем було подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій позивач просив поновити пропущений строк, покликаючись на те, що позивач попередньо звертався до суду із заявою про видачу судового наказу №09-2143 від 09.03.2021 про стягнення заборгованості, що, на думку позивача, може бути поважною причиною для поновлення строку позовної давності.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду оскаржило Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

Зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що у позовній заяві чітко доведено та обґрунтовано кожну обставину, яка є правомірною підставою для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за надані послуги центрального опалення включно з інфляційними нарахуваннями та 3% річних. З довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №88 від 25.02.2021 року вбачається, що відповідачі проживають і зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .Отже мають здійснювати плату за користування послугами, якщо вони фактично користуються ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Також вказує, що стягнення основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми є законною та обґрунтованою вимогою позивача, яка підлягає до задоволення.

Також зазначає, що позовна давність застосовується до кожного місячного платежу окремо, а відтак неоплачені місяці, які передують дню звернення із позовною заявою і до трирічного терміну, не є поза межами строку позовної давності. Вважає, що оскільки позовна заява подана 13.07.2021року, а отже період заборгованості, яка підлягає до стягнення в межах позовної давності та відповідно до кінцевого строку, заявленого у позовних вимогах, становить з 13.07.2018 року по 31.01.2021 року, сума боргу за цей період становить 14 674,03 грн.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Права та обов`язки виконавця комунальної послуги та споживача визначені зазначеним вище Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Постачання теплової енергії до квартири за адресою: АДРЕСА_2 здійснюється централізовано, виконавцем вказаного виду житлово-комунальних послуг є ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Відповідачі є споживачами послуг, що надають ЛМКП «Львівтеплоенерго» за особистим рахунком № НОМЕР_1 .

З огляду на це відповідачі, мали обов`язок оплатити позивачеві вартість житлово-комунальних послуг.

Відповідачі не оплачували житлово комунальні послуги з 01.08.2015 року по 31.01.2021 року.

21.04.2021 року Шевченківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ за заявою ЛМКП "Львівтеплоенерго" про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за послуги з централізованого опалення та послуги з постачання гарячої води в розмірі 42345,36 грн., з яких: 33632,11 грн. за послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2016 року по 31.01.2021 року, 6147,14грн. інфляційні втрати та 2566,11 грн. 3% річних та 227,00 грн. судового збору.

12.05.2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про скасування судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова №466/3401/21 від 21.04.2021 року, з покликанням на те, що вимоги ЛМКП "Львівтеплоенерго" є необґрунтованими та такими, що порушують істотні права боржника, оскільки існує спір щодо суми заборгованості.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 травня 2021 року судовий наказ Шевченківського районного суду м. Львова №466/3401/21 від 21.04.2021 року за заявою ЛМКП "Львівтеплоенерго" про солідарне стягнення боргу за послуги з централізованого опалення та послуги з постачання гарячої води в розмірі 42345,36 грн. з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та 227,00 грн. судового збору скасовано.

13 липня 2021 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.08.2015 року по 31.01.2021 року у розмірі 32 086,41грн., інфляційні втрати 6147,14грн., 3% річних 2566,11грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що подання позивачем заяви про видачу судового наказу від 09.03.2021 року №09-2148, на підставі якої був виданий судовий наказ від 21.04.2021 року по справі № 466/3401/21, який в подальшому був скасований, не перервало загальної позовної давності, а відтак остання спливла. Відповідачі подали заяву про застосування строків позовної давності, згідно якої просили відмовити в задоволені позовних вимог у зв`язку зі спливом позовної давності. Розрахунки надані позивачем не можуть братися до уваги, оскільки виконанні без урахування спливу строку позовної давності.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та встановленим судом обставинам.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

У відповідності до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Частиною другою статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК).

Згідно з ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За вимогами частини четвертої статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК).

Судом встановлено, що перед зверненням до суду із вказаним позовом, ЛМКП "Львівтеплоенерго" подавало до суду заяву про видачу судового наказу про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2016 року по 31.01.2021 року.

21 квітня 2021 року Шевченківським районним судом м. Львова було видано судовий наказ про стягнення з відповідачів вказаної заборгованості, який скасовано ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 травня 2021 року за заявою відповідачів, поданою до суду 12 травня 2021 року.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 липня 2020 року (справа №712/8916/17): «подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі».

Таким чином, з урахуванням наведених вище норм матеріального права та висновку Великої Палати Верховного Суду, який є обов`язковим до застосування в даній справі, колегія суддів приходить до висновку, що подання позивачем заяви про видачу судового наказу, який, в подальшому, що було скасовано, може підтверджувати переривання позовної давності, оскільки, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.08.2015 року по 31.01.2021 року, позивач, подавши позов 13.07.2021 року, пропустив трирічний строк позовної давності і не навів причини пропуску строку, які би можна було визнати поважними. Тому, за наявності заяви відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності, суд дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2023 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 січня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра