ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1360/23 Справа № 211/1747/22 Суддя у 1-й інстанції - Середня Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року, ухваленого суддею Середньою Н.Г. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У травні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.03.2022 по день винесення судового рішення, посилаючись на затримку відповідачем виплат на підставі рішення суду від 17.01.2022.

В обґрунтування позову зазначив, що з 19.10.2005 року він працював на посаді машиніста електровоза у структурному підрозділі «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».

28.02.2022 року він був звільнений з займаної посади у зв`язку з переходом на виборну посаду згідно ч.5 ст.36 КЗпП України.

17.01.2022 рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області його позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток з дати звільнення 26.03.2021 року по день винесення судом рішення (17.01.2022 р.) у сумі 121 509,72 грн., моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та судовий збір в сумі 148,37 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2022 вказане рішення суду від 17.01.2022 залишено без змін.

10.05.2022 він звернувся до відповідача з заявою про проведення повного розрахунку у зв`язку із звільненням та виплатою зазначених в рішенні суду сум.

Однак, до теперішнього часу відповідач не виплатив йому усіх належних сум. Вважає, що фактично з 01.03.2022 по день винесення рішення утворилась заборгованість за затримку виплати йому належних сум при звільненні, із розрахунку 492,52 грн. середньоденний заробіток. Оскільки відповідачем не проведено повний розрахунок у зв`язку із його звільненням, просив задовольнити заявлені вимоги.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 01.03.2022 по день винесення рішення, в сумі 75 843 (сімдесят пять тисяч вісімсот сорок три) гривні 46 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев"ятсот дев"яносто дві ) грн. 40 коп.

Відповідач АТ «Українська залізниця», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати, ухвали нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі або зменшити розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 1 грн. та покласти судові витрати на позивача.

При цьому, сторона відповідача звертає увагу на те, що не виплата всіх належних Позивачу платежів в день звільнення відбулась внаслідок того, що Відповідач скористався своїм правом та оскаржив рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 17.01.2022 у справі №211/2214/21, а відтак затримка розрахунку з Позивачем при звільненні не пов`язана з протиправними діями Відповідача.

Вказує, що Позивач не наводить будь-які факти щодо ймовірних додаткових витрат з його боку, які пов`язані з несвоєчасним розрахунком з ним в день звільнення, зокрема стягнення з нього додаткових коштів за користування кредитом, стягнення інших штрафних санкцій або припинення надання йому комунальних послуг, внаслідок наявної заборгованості зі сплати таких послуг тощо.

Зазначає, що Відповідач жодним чином не затримував виплату заробітної плати у зв`язку зі звільненням Позивача, а лише намагався захистити свої права шляхом звернення до суду апеляційної інстанції, натомість дії Позивача свідчать про його свідоме бажання отримати більшу суму коштів не виконуючи ніякої роботи, а в подальшому повернутись на попереднє місце роботи або на іншу рівноцінну роботу.

Відповідач вважає, що Позивач не дочекавшись набрання законної сили рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 17.01.2022 у справі№211/2214/21, штучно створює прецедент, який породжує обов`язок Відповідача здійснити відповідні виплати на його користь, а саме: навмисно звільняється з роботи за тією підставою, яка гарантує йому збереження його місця роботи і через деякий час звертається до суду з позовом про стягнення коштів за час затримки розрахунку при звільненні. Вважає дії позивача способом наживи у складний для України та АТ «Укразалізниця» час.

Сторона Відповідача, посилаючись на Довідку про доходи від 21.06.2022 №301, розрахунки у якій наведені з дотриманням положень Порядку №100, вказує на те, що середньоденна заробітна плата Позивача становить 477,31 грн., а не 492,29 грн.

Відповідач наголошує на тому, що повний розрахунок з Позивачем було проведено 19.08.2022, що підтверджено платіжними дорученнями, тоді, як суд першої інстанції неправомірно стягнув з Відповідача середній заробіток за період з 01.03.2022 по день ухвалення судового рішення 30.09.2022. Вказує, що кількість робочих днів в період з 01.03.2022 по 19.08.2022 становить 124 дні та при середньоденній заробітній платі 477,92 грн., сума до стягнення складає 59 262,00 грн. (124х477,99 грн=59 262,00 грн.).

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та не оспорюється Відповідачем, ОСОБА_1 працював на посаді машиніста електровоза в структурному підрозділі «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Відповідно до наказу від 28.02.2022 №131/ОС позивач звільнений з займаної посади у зв`язку з переходом на виборну посаду відповідно до ч.5 ст.36 КЗпП України (а.с.5).

17.01.2022 рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №211/2214/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме визнано незаконним та скасовано наказ від 25.01.2021 №116/ОС «Про звільнення ОСОБА_1 », стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток з дати звільнення 26.03.2021 року по день винесення судом рішення (17.01.2022 р.) у сумі 121 509,72 грн., моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та судовий збір в сумі 148,37 грн. (а.с.18-30).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2022 вказане рішення суду залишено без змін.

10.05.2022 року позивач звернувся до начальника СП «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» Сухопару С.І. із заявою «Про проведення повного розрахунку зі звільненим працівником» (а.с.7).

Однак, розрахунок з позивачем за рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року, не здійснений.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що остаточний розрахунок АТ «Українська залізниця» у день звільнення позивача, а саме 28.02.2022 не проведено, а тому середній заробіток підлягає стягненню за період з 01 березня 2022 року по день винесення рішення та, виходячи із розміру середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , згідно наданої довідки про доходи від 19.05.2022 за №19, в розмірі 492,49 грн., періоду з 01.03.2022 по 30.09.2022, що складає 154 робочих днів, сума середнього заробітку за час затримки виплат становить 75 843,46 грн. (154 днів * 492,49 грн.).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , проте не погоджується з визначеною судом до стягнення сумою середнього заробітку за час затримки розрахунку та періодом по день ухвалення рішення, за який суд розрахував середній заробіток за час затримки розрахунку і у цій частині погоджується з доводами Відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Отже, передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Верховний Суд у постанові від 19 травня 2022 року у справі №1640/3365/18 (адміністративне провадження №К/9901/17624/19) зазначив, що аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Наведена правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 06.02.2020 у справі №806/305/17, від 06.08.2019 у справі №826/9793/18, від 20.02.2020 у справі №821/723/17, від 02.09.2020 у справі №804/7733/16, від 28.01.2021 у справі №240/11214/19.

Також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 викладено правову позицію, згідно з якою оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Верховний Суд в постанові від 12 червня 2019 року у справі №569/79/18 (провадження №61-44467св18) зазначив, що «установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності».

Відповідачем до апеляційної скарги додано платіжні доручення від 19 серпня 2022 року про сплату підприємством ОСОБА_1 сум середнього заробітку розрахованих рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.01.2022 по справі №211/2214/21 (а.с.87-89,91).

Колегія суддів приймає зазначені докази фактичного розрахунку з Позивачем з огляду на наступне.

Частинами другою, третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

За змістом пункту 6 частини другої статті 356, частини третьої статті 367 та пункту 1 частини першої статті 376 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Так матеріалами справи встановлено, що з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 19 травня 2022 року.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.43).

24.06.2022 року Відповідачем засобами поштового зв`язку на адресу суду першої інстанції направлено відзив на позов, який отримано судом 28 червня2022 року (а.с.48-60).

Також матеріалами справи підтверджено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2022 рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року залишено без змін, тобто рішення суду першої інстанції набрало законної сили 21 липня 2022 року.

Копію скороченого тексту постанови Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2022 ОСОБА_1 направлено суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» та Відповідачу 12 серпня 2022 року (а.с.64-66).

Оскаржуване судове рішення ухвалене судом першої інстанції 30 вересня 2022 року без виклику сторін на підставі наявних у справі доказів, тобто на час ухвалення судового рішення, ні Позивач, ні Відповідач не повідомили суду про проведення з Позивачем повного розрахунку сум заробітної плати та моральної шкоди, присуджених рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року.

Отже, Відповідач не знаючи дату розгляду справи не мав неможливості своєчасно подати платіжні доручення до суду першої інстанції,тому, долучені до апеляційної скарги докази підлягають прийняттю та дослідженню апеляційним судом.

Окрім того, Відповідачем до відзиву на позов суду була надана Довідка про доходи №301 від 21.06.2022 року, відповідно до якої середньоденна заробітна плата Позивача становить 477,31 грн., яка складена у відповідністю з нормами Порядку №100 про обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України 08 лютого 1995 року (а.с.56).

Відповідно до п.2 абз.3, 4 Розділу ІІ Порядку №100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана

відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують

місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна

виплата, працівник не працював, середня заробітна плата

обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Як видно з Довідки про доходи №301 від 21.06.2022 року, яка була надана Відповідачем до відзиву на позов та якою визначено середньоденну заробітну плату Позивача в розмірі 477,31 грн., Відповідачем цей розмір визначено з урахуванням виплат за січень та лютий 2021 року, які передували звільненню Позивача у березні 2021 року, і цю Довідку суд апеляційної інстанції вважає належним та допустимим доказом, оскільки цей доказ відповідає нормам Порядку №100 і не бере до уваги Довідку про доходи №19 від 19.05.2022 (за період січень 2022, грудень 2021), яка суперечить Порядку №100.

Оскільки колегією суддів встановлено, що остаточний розрахунок Відповідача з Позивачем за присудженими судовим рішенням сумами проведено 19 серпня 2022, відповідно період нарахування середнього заробітку за весь період затримки розрахунку буде становить з 01 березня 2022 по 18 серпня 2022 року включно, що становить 122 робочі дні, та виходячи з середньоденної заробітної плати Позивача, відповідно до Довідки про доходи №301 від 21.06.2022 року - 477,31 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 58 231,82 грн. (477,31 грн. * 122 дні =58 231,82 грн.).

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За викладених вище обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2022 по 18 серпня 2022 року включно, з 75 843,46 грн. до 58 231,82 грн. через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідачем при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 1488,60 грн. (а.с.86).

Враховуючи, те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення суду в частині зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку з 75 843,46 грн. до 58 231,82 грн., відповідно перерозподілу підлягає сплачений відповідачем судовий збір.

Так, задоволена судом апеляційної інстанції сума середнього заробітку 58 231,82 грн. складає 76,78% від стягнутої судом першої інстанції суми середнього заробітку 75 843,46 грн., відповідно на відповідача покладено обов`язок зі сплати 76,78% судового збору, що від 1488,60 грн. складає 1142,95 грн., різниця між сплаченою сумою судового збору і сумою судового збору пропорційною задоволеним позовним вимогам, яка складає 345,64 грн. (1488,60-1142,95=345,64) підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача АТ «Українська залізниця».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року змінити , зменшити стягнуту судом суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 75 843 (сімдесяти п`яти тисяч вісімсот сорока трьох) гривень 46 коп. до 58 231 (п`ятдесяти восьми тисяч двісті тридцять однієї) гривні 82 коп., відповідно, змінивши період нарахування середнього заробітку з 01.03.2022 по 18.08.2022 року включно.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 345,64 грн. (триста сорок п`ять гривень шістдесят чотири копійки).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: