УХВАЛА

Справа № 495/1517/23

Номер провадження 2-н/495/115/2023

16 лютого 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімова Н.Д., вирішуючи питання про відкриття наказного провадження за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська 81, ) компенсації за затримку розрахунку у день звільнення у розмірі 284 345 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення компенсації за затримку розрахунку у день звільнення з Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт».

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно пункту 1 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до частини першої та третьої статті 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. До заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (пункт 4 частини друга статті 163 ЦПК України).

Частиною другою статті 167 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Частиною третьою статті 165 ЦПК України визначено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Крім того, згідно пункту 8 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, згідно із статтею 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), на яку посилається заявник у заяві про видачу судового наказу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами, які мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження та аналізу. Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

В своїй заяві про видачу судового наказу заявник самостійно склав розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який на думку суду, не є належним документом, який би свідчив про безспірність розміру нарахованої заробітної плати, яка підлягає стягненню у наказному провадженні, а отже вказані обставини свідчать про наявність спору щодо розміру заборгованості.

Встановлені заявником обставини не свідчать про безспірність вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Також суд не наділений повноваженнями в межах наказного провадження здійснювати розрахунки сум.

З огляду на те, що заявлена вимога не відповідає змісту і завданню наказного провадження у цивільному процесі, суд дійшов висновку про відмову у видачі наказу.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165-167, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська 81, ) компенсації за затримку розрахунку у день звільнення у розмірі 284 345 грн. - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Н.Д. Анісімова