Справа № 451/460/22 Головуючий у 1 інстанції: Куцик-Трускавецька О.Б.
Провадження № 22-ц/811/2294/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Радехівського районного суду Львівської області в складі судді Куцик-Трускавецької О.Б. від 09 серпня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 09 серпня 2022 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовлено.

Дане рішення оскаржило АТ КБ «Приватбанк».

В апеляційній скарзі просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зазначають, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного. спадкоємці позичальника мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 04.11.2020 року по 04.05.2021 року. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 . Жодних доказів того, шо відповідачка не мешкала разом з позичальником за адресою своєї реєстрації на момент відкриття спадщини, матеріали справи не містять. Вважають, що посилання місцевого суду в рішенні на те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки судом такий обов`язок доказування покладений на позивача безпідставно. Судом першої інстанції не було встановлено яке саме спадкове майно залишилося після смерті померлого позичальника, його вартість, та чи покриває вартість спадкового майна розмір заборгованості спадкодавця, справу з нотаріальної контори не витребовував. Отже, суд першої інстанції дійсні обставини справи не встановив. Окрім того, AT КБ "ПРИВАТБАНК", як кредитор спадкодавця, самостійно не має можливості встановити обсяг майнових прав, то увійшли до складу спадщини, оцінити їх в грошовому еквіваленті, тому при встановленні факту відсутності такої інформації, для повного і всебічного з`ясування обставин справи, суд повинен був самостійно встановити дану інформацію. Відповідачка не надала належних доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, а саме витягів рухомого та нерухомого майна якими можна було підтвердити факт відсутності майна за позичальником, не подали до нотаріальної контори заяв про відмову від спадщини. Таким чином,вважає, що на відповідачці лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 11, 1216, 1218, 1219, 1281-1282, 1268, 1270 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що ОСОБА_2 23.08.2011 підписав анкету-заяву, згідно якою отримав кредитний ліміт на кредитну карту «Універсальна» та погодився з тим, що ця заява становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.31). Наявні в матеріалах справи Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг містять: розрахунок процентів на залишок особистих коштів клієнта, базову процентну ставку у місяць, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, процентну ставку на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування, а також приклади використання кредитних засобів (а.с.32). Згідно наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку, сума заборгованих коштів станом на 23.08.2011 становить 7942,15 грн (а.с.12-21). З виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунках ОСОБА_2 вбачається, що він користувався кредитними коштами, знімав їх у банкоматах, розраховувався за товари та послуги. Крім того, відповідач частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці (а.с.22-29). Згідно довідкок АТ КБ «Приватбанк», кредитний ліміт ОСОБА_2 змінювався 23.08.2011, 20.09.2013, 11.03.2014, 01.01.2019, 26.01.2019, 27.03.2019, 23.08.2019, 28.12.2019, 19.03.2020, 31.03.2020, 15.04.2020, 27.04.2020, 08.05.2020, 19.05.2020, 02.06.2020, 15.06.2020, 30.06.2020, 13.07.2020, 24.07.2020, 06.08.2020, 17.08.2020, 28.08.2020, 08.09.2020, 26.10.2020 ТА 08.12.2020 (а.с.30). Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер в м. Радехів Львівська область, про що зроблений актовий запис № 111 від 05.11.2020 (а.с.65). 27.07.2021 позивачем була направлена претензія кредитора до Радехівської державної нотаріальної контори про включення кредиторської вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу (а.с.67). Згідно відповіді Радехівської державної нотаріальної контори від 02.09.2021, спадкоємці померлого позичальника із заявою про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» (а.с.68.). Копія спадкової справи №169/2021 засвідчує, що таку було заведено Радехівською державною нотаріальною конторою відповідно до претензії кредитора від 27.07.2021 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 02.09.2021 жодні інші спадкоємці за оформленням спадщини не звертались (а.с.86-94). Довідкою Радехівської міської ради Львівської області №747 від 08.08.2022 встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 . На день його смерті за вказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_3 - син ІНФОРМАЦІЯ_2 . Суд при ухваленні рішення виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості. Будь-які інформаційні довідки про нерухоме майно, що належали безпосередньо спадкодавцю - померлому ОСОБА_2 і таке майно успадковане відповідачкою - в матеріалах даної справи відсутні. Таким чином, реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції - немає.

30.05.22 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 7 942,15 (сім тисяч дев`ятсот сорок дві) грн за кредитним договором № б/н від 23.08.2011.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликався на те, що ОСОБА_2 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 23.08.2011. При укладенні договору сторони керувалися частиною 1 статті 634 ЦК України. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15 000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі. Відповідач порушив зобов`язання за договором та станом на 04.11.2020 наявна заборгованість у сумі 7 942,15 грн, з яких: 7 942,15 грн - заборгованість за тілом кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 23.08.2011 підписав анкету-заяву, згідно якою отримав кредитний ліміт на кредитну карту «Універсальна» та погодився з тим, що ця заява становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.31).

Наявні в матеріалах справи Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг містять: розрахунок процентів на залишок особистих коштів клієнта, базову процентну ставку у місяць, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, процентну ставку на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування, а також приклади використання кредитних засобів (а.с.32).

Згідно наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку, сума заборгованих коштів станом на 23.08.2011 становить 7942,15 грн (а.с.12-21).

З виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунках ОСОБА_2 вбачається, що він користувався кредитними коштами, знімав їх у банкоматах, розраховувався за товари та послуги. Крім того, відповідач частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці (а.с.22-29).

Згідно довідок АТ КБ «Приватбанк», кредитний ліміт ОСОБА_2 змінювався 23.08.2011, 20.09.2013, 11.03.2014, 01.01.2019, 26.01.2019, 27.03.2019, 23.08.2019, 28.12.2019, 19.03.2020, 31.03.2020, 15.04.2020, 27.04.2020, 08.05.2020, 19.05.2020, 02.06.2020, 15.06.2020, 30.06.2020, 13.07.2020, 24.07.2020, 06.08.2020, 17.08.2020, 28.08.2020, 08.09.2020, 26.10.2020 ТА 08.12.2020 (а.с.30).

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер в м. Радехів Львівська область, про що зроблений актовий запис № 111 від 05.11.2020 (а.с.65).

27.07.2021 позивачем була направлена претензія кредитора до Радехівської державної нотаріальної контори про включення кредиторської вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу (а.с.67).

Згідно відповіді Радехівської державної нотаріальної контори від 02.09.2021 року №338/02-14, спадкоємці померлого позичальника із заявою про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» (а.с.68.).

З копії спадкової справи №169/2021, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що таку було заведено Радехівською державною нотаріальною конторою відповідно до претензії кредитора від 27.07.2021 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 02.09.2021 жодні інші спадкоємці за оформленням спадщини не звертались (а.с.86-94).

Згідно довідки Радехівської міської ради Львівської області №747 від 25.08.2022 вбачається, що ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований в АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_2 разом з померлим був зареєстрований ОСОБА_3 - син ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.97).

З копії паспорта відповідачки вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Також, згідно ст. 1269 ЦК України, Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 є його син ОСОБА_3 , як такий, що постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та місце проживання якого було зареєстроване разом з ним у встановленому законом порядку.

Однією із необхідних обставин, що підлягає з`ясуванню судом, зокрема, і при розгляді даної справи, є належність чи неналежність відповідача (відповідачів).

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). Разом з тим і суд зобов`язаний роз`яснити позивачу наслідки подання позову до неналежного відповідача (відповідачів) та його право подати клопотання про залучення належного, заміни неналежного належним, залучення співвідповідача, тощо. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Із наведеного вище вбачається, що позивачем подано позов до ОСОБА_1 , яка не є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , що прийняла спадщину, оскільки така не проживала та не була зареєстрована з ним на час його смерті та заяви про прийняття спадщини після його смерті не подавала. Відповідно таку особу не слід вважати належним відповідачем у даній справі.

Іншої ж особи, прав та обов`язків якої такий спір прямо стосується, а саме спадкоємця ОСОБА_2 , який прийняв спадщину до участі у справі не залучено як належного відповідача (співвідповідача), хоча потенційне рішення суду про задоволення позову прямо впливає на права та законні інтереси цієї особи, про що йшлося.

Тому, позивачем, слід вважати не залучено до участі у справі як належного відповідача (співвідповідача) ОСОБА_3 , який є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , який прийняв спадщину.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Також, правом на залучення чи заміну відповідача наділений виключно позивач, про що йшлося та суд з власної ініціативи без відповідного клопотання позивача чи за клопотанням відповідача, чи будь-яких інших осіб не вправі змінювати коло відповідачів (залучати співвідповідача, замінювати відповідача, тощо).

Клопотань про заміну відповідача належним відповідачем, залучення співвідповідача (співвідповідачів), тощо позивач не заявляв.

Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, - суд не міг задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.

Зважаючи на вказане, доводи скарги слід вважати безпідставними, а саму скаргу слід залишити без задоволення, рішення ж суду, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 09 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра