Постанова

Іменем України

15 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 753/16033/20

провадження № 61-7883св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

стягувач - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КУТ»,

боржник - ОСОБА_1 ,

особи, дії яких оскаржуються: державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправ Андрій Олександрович, начальник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заєць Анатолій Миколайович,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), підписану державним виконавцем Бойправом Андрієм Олександровичем, на постанову Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року в складі колегії суддів Сушко Л. П., Гаращенка Д. Р., Сліпченка О. І.,

Історія справи

Короткий зміст обставин скарги

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби.

В обґрунтування скарги зазначав, що на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження ВП № 53626870 від 27 березня 2017 року з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року в справі № 753/16159/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Кут» заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 25 921,19 грн.

Під час виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 10 серпня 2017 року прийнята постанова про арешт майна боржника, зокрема, накладено арешт на автомобіль Chevrolet Epica, д.н.з. НОМЕР_1 та оголошено його в розшук.

27 серпня 2020 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 53626870 у зв`язку з фактичним виконанням рішення, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Вказує, що державний виконавець у встановлені частиною другою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» строки не направив постанову про зняття арешту з майна (автомобіля) до відповідних органів ГСЦ МВС в м. Києві. Через такі дії державного виконавця заявник був позбавлений права вільно розпоряджатися своїм майном, адже арешт продовжував свою дію.

На неодноразові звернення заявника до державного виконавця та начальника виконавчої служби з вимогами про зняття арешту з автомобіля вказані посадові особи не реагували, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просив:

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправа А. О. та начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайця А. М.;

зобов`язати зняти арешт з належного скаржнику автомобіля.

24 травня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про залишення без розгляду скарги в частині вимог про зобов`язання приватного виконавця та начальника відділу зняти арешт з транспортного засобу, оскільки 25 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві зняв арешт з автомобіля.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року скаргу ОСОБА_1 в частині вимог про зобов`язання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправа А. О. та начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайця А. М. зняти арешт з належного скаржнику автомобіля залишено без розгляду у зв`язку з заявою скаржника;

в частині вимог про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправа А. О. та начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайця А. М. відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надав доказів отримання Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) його звернень щодо скасування арешту, оскільки додані до скарги скріншоти з його електронної пошти про направлення на адресу виконавчої служби листів не є належними та допустимими доказами.

Державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправ А. О. у виконавчому провадженні будь-яких виконавчих дій не вчиняв. Постанову про закінчення виконавчого провадження та припинення чинності арешту прийняв старший державний виконавець Сніжинський Т. Є., а тому районний суд уважав оскарження дій/бездіяльності державного виконавця Бойправа А. О., за відсутності його участі у виконавчому провадженні, безпідставним.

Суд першої інстанції відхилив посилання заявника на визначені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту з майна начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, оскільки вказана норма підлягає застосуванню у разі виявлення порушення порядку накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» начальник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заєць А. М. не наділений повноваженнями щодо направлення постанов про закінчення виконавчого провадження та скасування арештів, а тому місцевий суд вважав, що вимоги скарги в частині визнання протиправною бездіяльності начальника відділу не підлягають задоволенню.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено;

ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року в частині відмови у задоволені скарги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення скарги в цій частині;

визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бойправа А. О. та начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайця А. М. щодо зняття арешту з автомобіля ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 53626870 від 27 березня 2017 року.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що закінчуючи виконавче провадження ВП № 3626870 з виконання виконавчого листа № 753/16159/16, державним виконавцем в порушення вимог частини другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» не було направлено постанови про зняття арешту до відповідних органів, а начальник державної виконавчої служби в межах своїх повноважень не здійснив відповідний контроль, що суперечить положенням статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Тому апеляційний суд вважав, що не направлення відповідної постанови про зняття арешту з майна боржника при закінченні виконавчого провадження є неправомірною бездіяльністю державного виконавця та начальника державної виконавчої служби.

Аргументи учасників справи

У серпні 2022 року Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року,у якій просить скасувати постанову апеляційного суду як таку, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права й порушенням норм процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд:

безпідставно визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Бойправа А. О., оскільки він будь-яких виконавчих дії під час виконання виконавчого провадження ВП № 3626870 з виконання виконавчого листа № 753/16159/16 не вчиняв;

не зазначив у чому полягає бездіяльність начальника виконавчої служби;

не врахував, що заявник не оскаржував бездіяльність начальника виконавчої служби у порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»;

не звернув увагу, що доводи скарги ОСОБА_1 вказують на неправомірну бездіяльність начальника відділу щодо не надіслання постанови про закінчення виконавчого провадження і не зняття арешту з автомобіля, проте до повноважень начальника відділу виконавчої служби такі обов`язки не входять.

Представник державної виконавчої служби звертає увагу на те, що начальником відділу ДВС 27 квітня 2021 року було проведено перевірку виконавчого провадження ВП № 3626870, за результатами якої встановлено, що державним виконавцем Сніжинським Т. Є. під час закінчення виконавчого провадження порушено вимоги статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Вирішити питання про притягнення до відповідальності державного виконавця Сніжинського Т. Є. не має можливості через його звільнення, у зв`язку з чим було зобов`язано державного виконавця Бойчук М. О. вжити заходів для виправлення порушень. Оскільки начальником виконавчої служби вжито передбачених законом заходів щодо зняття арешту з автомобіля скаржника, відсутні підстави для оскарження його бездіяльності.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав відзив на касаційну скаргу виконавчої служби, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість оскарженої постанови апеляційного суду. Вказує, що аргументи касаційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, зводяться до неправильного тлумачення Закону України «Про виконавче провадження».

Рух справи

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 16 серпня 2022 року касаційну скаргу передано на розгляд судді-доповідачу Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2022 року поновлено Дарницькому районному відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) строк на касаційне оскарження; відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою; витребувано з районного суду справу № 753/16033/20; у задоволенні клопотання Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року до закінчення касаційного провадження відмовлено; надано учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

27 вересня 2022 року матеріали справи № 753/16033/20 надійшли до Верховного Суду та передані судді-доповідачу Черняк Ю. В.

Відповідно до розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 20 січня 2023 року № 83/0/226-23, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 січня 2023 року, у зв`язку з перебування судді Черняк Ю. В. у відпустці, пов`язаній з вагітністю та пологами, справу призначено судді-доповідачу Антоненко Н. О.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

В ухвалі Верховного Суду від 02 вересня 2022 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права).

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що 17 березня 2017 року на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року в справі № 753/16159/16 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Кут» заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 25 921,19 грн.

27 березня 2017 року старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сулимою Ю. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53626870 про примусове виконання виконавчого листа.

10 серпня 2017 року головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Білан Ю. С. винесена постанова про арешт рухомого майна боржника.

27 серпня 2020 року постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Т. Є. у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення закінчено виконавче провадження ВП № 53626870, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

У листі № 31/26-У-457 від 28 вересня 2020 року на звернення ОСОБА_1 регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві повідомив, що згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи в місті Києві та Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 25 вересня 2020 року автомобіль «Шевроле Епіка» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , перебуває під арештом.

Арешт з автомобіля знято 25 березня 2021 року на підставі особистого звернення ОСОБА_1 до сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві.

У постанові про перевірку начальником Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайцем А. М. виконавчого провадження ВП № 53626870 від 27 квітня 2021 року зазначено, що за результатами проведення перевірки виконавчого провадження державним виконавцем Сніжинським Т. Є. з виконання виконавчого провадження порушено вимоги статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», проте, вирішити питання про притягнення його до відповідальності є неможливим у зв`язку з його звільненням. Вказаною постановою визнано дії старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Т. Є. під час примусового виконання виконавчого провадження ВП № 53626870 таким, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язано державного виконавця Бойчук М. О. вжити заходів, передбачених статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

У частинах першій та другій статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) зазначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

Апеляційний суд встановив, що під час прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 53626870 від 27 серпня 2020 року та припинення арешту рухомого майна ОСОБА_1 не було виконано вимоги частини другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення вказаної постанови до сервісного центу ГСЦ МВС в м. Києві для виконання. Арешт з автомобіля боржника знято 25 березня 2021 року.

При цьому встановивши обставини порушення права ОСОБА_1 та вважаючи наявними підстави для задоволення скарги, апеляційний суд визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправа А. О., який участі у виконавчому провадженні ВП № 53626870 не брав.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинський Т. Є., який прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження та припинення арешту, звільнений з посади.

Звертаючись із цією скаргою до суду, ОСОБА_1 просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправа А. О. щодо ненаправлення постанови про припинення арешту з його автомобіля до сервісного центу МВС у м. Києві.

Частинами першою, третьою статті 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року в справі № 761/24136/15-ц (провадження № 61-6478св21) зазначено, що «згідно частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. З наведеного вбачається, що заявник, звертаючись до суду із скаргою на підставі статті 447 ЦПК України, на власний розсуд визначає, рішення, дії чи бездіяльність якого саме виконавця він бажає оскаржити та з яких підстав. При цьому, виходячи зі змісту принципу диспозитивності, суд не має повноважень оцінювати правомірність та визнавати протиправними рішення, дії чи бездіяльність інших виконавців, які брали чи беруть участь у виконавчому провадженні, сторона якого звернулась зі скаргою до суду».

Оскільки ОСОБА_1 вказує на неправомірну бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправа А. О., який у виконавчому провадженні будь яких дій не вчиняв, участі під час проведення виконавчого провадження не брав, доказів про те, що він може вирішити питання про усунення порушення права заявника після звільнення державного виконавця Сніжинського Т. Є., заявник не надав, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні скарги у частині оскарження бездіяльності державного виконавця Бойправа А. О. Апеляційний суд, визнаючи вимоги скарги в цій частині обґрунтованими, не зазначав у чому полягає бездіяльність державного виконавця Бойправа А. О. під час проведення виконавчого провадження ВП № 3626870.

За таких обставин аргументи касаційної скарги щодо безпідставного задоволення вимог скарги ОСОБА_1 в частині оскарження бездіяльності державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправа А. О. заслуговують на увагу, а тому постанова апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі в цій частині ухвали суду першої інстанції.

Подана державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправом А. О. касаційна скарга містить доводи щодо незаконності постанови Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року в частині задоволення вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайця А. М., який не уповноважував державного виконавця на подання касаційної скарги від його імені.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

З урахуванням того, що державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправ А. О. не наділений повноваженнями на подання касаційної скарги в інтересах начальника відділу виконавчої служби, касаційне провадження в частині оскарження постанови апеляційного суду щодо бездіяльності начальника відділу виконавчої служби підлягає закриттю.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду в частині вимог скарги про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця прийнята з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, постанову апеляційного суду в зазначені частині скасувати з залишенням в цій частині ухвали суду першої інстанції в силі; закрити касаційне провадження в частині оскарження постанови апеляційного суду в частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайця А. М.

Оскільки касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з скаржника на користь Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог скарги у розмірі 1 135 грн (2 270 ?2).

Керуючись статтями 400, 406, 410, 413 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), підписану державним виконавцем Бойправом Андрієм Олександровичем, задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року в частині задоволення вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправа Андрія Олександровича скасувати.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року в зазначеній частині залишити в силі.

Касаційне провадження в частині оскарження постанови Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року щодо вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайця Анатолія Миколайовича закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 1 135 грн судового збору.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року в скасованій частині втрачає законну силу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук