П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року м. Київ

Справа №760/27800/18

Провадження № 22-ц/824/2152/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 08 лютого 2023 року

Повний текст постанови складено 16 лютого 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

сторони: позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

відповідач Міністерство оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скарагами представника Міністерства оборони України - Грома Анатолія Миколайовича, представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката Науменко Юлії Володимирівни на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до Міністерства оборони України, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 жовтня 2015 року близько 19 год. 30 хв. у м. Сватове Луганської області по вул. Ново-Старобільська сталася пожежа на об`єднаних польових складах ракетно-артилерійського озброєння Збройних Сил України Міністерства оборони України, яка призвела до детонації боєприпасів, які зберігалися на території складу.

Виникнення та поширення пожежі 29 жовтня 2015 року на складах об`єднаних польових складах ракетно-артилерійського озброєння Збройних Сил України Міністерства оборони України, що призвело у подальшому до детонації боєприпасів, повного знищення складу, ураження озброєння і військової техніки, загибелі та поранення людей, знищення майна та нанесення значних матеріальних збитків прилеглій інфраструктурі, відбулося внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків посадовими особами Міністерства оборони України, які в період створення та функціонування складу відповідали за стан і збереження озброєння боєприпасів, бойової та іншої техніки.

Позивачі вказували, що вироком Сватівського районного суду Луганської області від 28 жовтня 2016 у кримінальній справі № 426/13206-16-к за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 403 КК України було встановлено вину військової службової особи, виконуючого обов`язки начальника польового складу боєприпасів майора ОСОБА_8 у невиконанні ним наказу керівництва, внаслідок чого 29 жовтня 2015 близько 19 год. 30 хв. на території майданчику № 3 польового складу боєприпасів сектору «А» у м. Сватове Луганської області відбулося загоряння дерев`яних ящиків з боєприпасами та подальше поширення полум`я на інше ракетно-артилерійське озброєння, яке перебувало на території польового складу боєприпасів, що спричинило їх подальшу детонацію в процесі пожежі.

Внаслідок злочинних дій працівника Міністерства оборони України

ОСОБА_9 , які призвели до детонації боєприпасів, як зазначають позивачі, їм було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що на праві спільної часткової власності (в рівних частках) їм належав будинок з гаражем, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок детонації боєприпасів 29 жовтня 2015 року на складах об`єднаних польових складах ракетно-артилерійського озброєння Збройних Сил України Міністерства оборони України два снаряди реактивної системи залпового вогню «Град» влучили в будинок ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третій в гараж, четвертий - на подвір`я. Внаслідок цього в будинку було вибито вікна, двері, розбито дах та стіни, пошкоджено гараж та майно позивачів.

Вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для відновлення будинку згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 4841 від 14 грудня 2018 року становить 1 229 354,40 грн (з ПДВ).

Враховуючи належність ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/3 частки у домоволодінні, кожен з них просив стягнути з відповідача третину від загального розміру матеріальної шкоди - 409 784,80 грн.

Крім того, позивачі стверджували, що внаслідок потрапляння снаряду РСЗ «Град» в будинок їм було заподіяно і моральну шкоду. Вони зазначали, що ледве встигли заховатися в протилежний кут будинку від стіни, в яку влучив снаряд РСЗВ «Град». Позивачі відчували сильний страх за себе і своє життя, не могли зрозуміти, що відбувається. Позивачів ще довго після пережитого турбували нервові переживання, стривоженість, порушення сну. Вони досі живуть в зруйнованому, холодному будинку, що завдає їм додаткових моральних страждань.

Однак, враховуючи всі перелічені вище фактори, компенсацію за заподіяну моральну шкоду ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оцінюють в

200 000,00 грн кожному.

ОСОБА_4 зазначав, що внаслідок детонації боєприпасів на території складів ракетно-артилерійської озброєння сектору «А» у м. Сватове, Луганської області, снаряд реактивної систем залпового вогню «Град» влучив в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в

АДРЕСА_1 , в якому працювала її мати - ОСОБА_10 . Від уламків снаряду та загинула. Як було встановлено висновком експерта № 109, смерть ОСОБА_11 настала внаслідок вогнепальної вибухової травми з газо-детонаційними, осколковими і вторинно-снарядними ушкодженнями голови, тулуба та кінцівок.

У зв`язку зі смертю матері її дочка ОСОБА_4 , зазнала значної моральної шкоди, яка виразилася у емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях.

ОСОБА_4 , як вона вказувала, і тепер відчуває постійний душевний біль, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт. Заподіяну моральну шкоду у зв`язку зі смертю матері потерпіла оцінює в 2000 000,00 грн.

ОСОБА_5 вказував, що внаслідок детонації боєприпасів на території складів ракетно-артилерійського озброєння сектору «А» у м. Сватове Луганської області артилерійські снаряди вибухали в безпосередній близькості від його будинку. Він був вимушений весь вечір та ніч ховатися в холодному підвалі будинку з батьком похилого віку. Внаслідок вибухів боєприпасів вибуховою хвилею його відкинуло від дверей підвалу, та він відчув сильний біль в спині, грудній клітині, в області серця, під ребрами. Внаслідок вибуху йому було спричинено забій, консолідованій перелом хребта, остеохондроз грудного відділу хребта, герпетичнийгангліорадікуліт D5-D6-D7 зліва, стійкий больовий синдром.

Крім того, як зазначав ОСОБА_5 , внаслідок вибухів боєприпасів уламками від снарядів та вибуховою хвилею були вибиті вікна в його квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , пошкоджено стелю та стіни. Факт пошкодження квартири ОСОБА_5 підтверджується актом №2930 від

27 листопада 2015 року. Спричинену матеріальну шкоду ОСОБА_5 оцінює у розмірі 100 000,00 грн.

Крім того, як зазначав ОСОБА_5 , у зв`язку з вибухом боєприпасів на території складів ракетно-артилерійського озброєння сектору «А» у м. Сватове Луганської області Позивачу було також спричинено значної моральної шкоди, оскільки йому було спричинено тілесні ушкодження. Заподіяну моральну шкоду ОСОБА_5 оцінює сумою в розмірі 500 000,00 грн.

ОСОБА_6 та ОСОБА_12 зазначали, що вони є власниками:

- будинку з господарськими будівлями та гаражем за адресою: АДРЕСА_3 ;

- автомобіля марки Lexus RX 350, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску;

- приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

Унаслідок детонації боєприпасів на території складів ракетно-артилерійської озброєння сектору «А» у м. Сватове Луганської області снаряд реактивної систем залпового вогню «Град» влучив в будинок сусідів позивачів, від чого в будинку

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вибуховою хвилею було вибиті всі вікна.

ОСОБА_6 відкинуло від вхідної двері вибуховою хвилею, а на ОСОБА_7 посипалася стеля в кухні. Будинок Рибалкіних, присадибні споруди, гараж та автомобіль були значно пошкоджені уламками від снаряду. Також частково було пошкоджено приміщення магазину.

Факт пошкодження зазначеного майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджують дефектним актом на запчастини та роботи від 15 листопада 2015 року, дефектним актом по домогосподарству за адресою:

АДРЕСА_3 , актом № 38 обстеження житлового будинку АДРЕСА_3 від

05 листопада 2015 року, дефектним актом від 12 листопада 2015 року.

Загальна сума спричиненої матеріальної шкоди за розрахунком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 становить 607133,40 грн, а тому кожен з них просить стягнути з відповідача половину вказаної суми, що становить 303566,70 грн.

У зв`язку з вибухом боєприпасів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як вони вказують, було також спричинено значної моральної шкоди, оскільки в момент вибухів вони знаходилися в будинку, не були попереджені та евакуйовані з міста. Внаслідок влучення снаряду РСЗВ «Град» вони могли бути поранені, оскільки уламки від снаряду, які пошкодили їх будинок, могли влучити і в них. Позивачі відчували сильний страх за себе і своє життя, і ще довго після пережитого їх турбували нервові переживання, стривоженість, порушення сну.

Враховуючи зазначені обставини, заподіяну моральну шкоду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оцінюють у розмірі 200 000,00 грн на кожного.

08 вересня 2019 року до суду надійшла заява про зміну розміру позовних вимог, у якій позивачі просили стягнути з Міністерства оборони України на користь:

- ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 409 784,80 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн;

- ОСОБА_2 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 409 784,80 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн;

- ОСОБА_3 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 409 784,80 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн;

- ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 2 000 000,00 грн;

- ОСОБА_5 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 100 000,00 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн;

- ОСОБА_6 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 303 566,70 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн;

- ОСОБА_7 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 303 566,70 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Призначено підготовче засідання.

17 травня 2019 року, із занесенням до протоколу судового засідання, судом до участі у справі в якості третьої особи залучено Генеральний штаб Збройних Сил України.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, треті особи:Державна казначейська служба України, Генеральний штаб Збройний Сил України,про відшкодування матеріальної та моральної шкодидо судового розгляду по суті.

21 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив представника Міністерства оборони України на уточнену позовну заяву.

Відзив мотивовано тим, що відповідно до статті 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом, наказом АТЦ при СБУ від 07 жовтня 2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», територія Луганської області (включаючи м. Сватове) з 07 квітня 2014 року була визначена районом проведення АТО.

В період проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей пошкоджені (зруйновані) об`єкти соціальної і транспортної інфраструктури, житлового фонду та систем забезпечення життєдіяльності. Відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону і з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду.

Відповідач посилався на частину дев?яту статті 86 Кодексу цивільного захисту України, згідно з яким забезпечення житлом постраждалого або виплата грошової компенсації за рахунок держави здійснюється за умови добровільної передачі постраждалим зруйнованого або пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування.

Крім того, відповідач зазначав, що Міністерство оборони України в даному випадку є неналежним відповідачем по справі, а ОСОБА_8 , відносно його постановлений обвинувальний вирок, не проходив військової служби на посадах в Міноборони, а проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, треті особи: Державна казначейська служба України, Генеральний штаб Збройних Сил України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 компенсацію за спричинену матеріальну шкоду в розмірі 409 784,80 грн та компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_2 компенсацію за спричинену матеріальну шкоду в розмірі 409 784,80 грн та компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 компенсацію за спричинену матеріальну шкоду в розмірі 409 784,80 грн та компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_4 компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_5 компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_6 компенсацію за спричинену матеріальну шкоду в розмірі 214 750,20 грн та компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_7 компенсацію за спричинену матеріальну шкоду в розмірі 214 750,20 грн та компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок детонації боєприпасів на території складів ракетно-артилерійської озброєння сектору «А» у м. Сватове, Луганської області, позивачам було завдано матеріальної та моральної шкоди. Матеріальна шкода судом визначена з урахуванням доказів наданих сторонами. Вирішуючи питання щодо відшкодування морально шкоди, суд першої інстанції виходив із адекватності та необхідності компенсації такої шкоди.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

11 лютого 2022 року представник Міністерство оборони України - Гром А. М. через засоби поштового зв?язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Міністерство оборони України в даному випадку є неналежним відповідачем по справі. а ОСОБА_8 , відносно його постановлений обвинувальний вирок, не проходив військової служби на посадах в Міноборони, а проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Заявник також вказує, що позивачами не доведено якими саме діями зі сторони Міністерства оборони України була завдана шкода

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 14 лютого 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2022 року витребувано із Солом?янського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 760/27800/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, треті особи: Державна казначейська служба України, Генеральний штаб Збройних Сил України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

26 травня 2022 року матеріали цивільної справи № 760/27800/18 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2022 року клопотання представника Міністерства оборони України - Грома А. М. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва

від 13 серпня 2021 року задоволено та поновлено його.

Клопотання представника Міністерства оборони України - Грома А. М. про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, задоволено.

Відстрочено Міністерству оборони України сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, треті особи: Державна казначейська служба України, Генеральний штаб Збройних Сил України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до ухвалення судового рішення у справі.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, треті особи: Державна казначейська служба України, Генеральний штаб Збройних Сил України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

14 червня 2022 року представник позивачів - ОСОБА_14 через засоби поштового зв?язку подала до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить у задоволенні апеляційної скарги Міністерства оборони України відмовити.

Відзив мотивовано тим, що міністерство оборони України є належним відповідачем у справі. Наведені в апеляційній скарзі аргументи є необґрунтованими.

11 липня 2022 року представник позивачів адвокат Науменко Ю.В. через засоби поштового зв?язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, не погоджуючись з рішенням суду в частині розміру присудженої їм майнової та моральної шкоди, просила рішення суду змінити та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував надані до суду докази заподіяної шкоди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 14 липня 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року клопаотання представника позивачів адвоката Науменко Ю.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року задоволено та поновлено його.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника позивачів адвоката Науменко Ю.В. на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, треті особи: Державна казначейська служба України, Генеральний штаб Збройних Сил України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

18 серпня 2022 року представником Міністерства оборони України було подано відзив на апеляційну скаргу представника позивачів адвоката Науменко Ю.В., в якому проти дододів апеляційної скарги МО України заперечувало, посилаючись на те, що позивачами не наданого жодного доказу протиправної поведінки Міністерства оборони України, що виключає моживість настання цивільно-правової відповідальності у вигляді покладення на відповідача обов`язку з відшкодування збитків.

В судовому засіданні представники Міністерства оборони України Цицюра В.І., ОСОБА_15 та представник третьої особи ОСОБА_16 підтримали доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України та заперечували проти доводів апеляційної скарги представника позивачів адвоката Науменко Ю.В.

Позивачі та їх представник адвокат Науменко Ю.В. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (т.3 а.с.42) а тому колегія суддів у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, врахувавши аргументи, наведені у відзивах на апеляційні скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Встановлено, що 29 жовтня 2015 року близько 19 год. 30 хв. у м. Сватове Луганської області по вул. Ново-Старобільська сталася пожежа на об`єднаних польових складах ракетно - артилерійського озброєння Збройних Сил України Міністерства оборони України, яка призвела до детонації боєприпасів, які зберігалися на території складу.

Зазначені обставини підтверджуються вироком Сватівського районного суду Луганської області від 28 жовтня 2016 року.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року рішенням регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій зазначена подія класифікована як надзвичайна ситуація техногенного характеру регіонального рівня.

Вироком Сватівського районного суду Луганської області від 28 жовтня 2016 року у кримінальній справі № 426/13206/16-к затверджено угоду про визнання винуватості від 18 жовтня 2016 року, яка укладена між прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України Устименко Є. В. та обвинуваченим ОСОБА_8

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 403 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання, із застосуванням статей 62, 69 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 7 місяців 22 дні.

На підставі частини п?ятої статті 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 14 грудня 2015 року по 07 квітня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні тримання в дисциплінарному батальйоні.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді особистого зобов`язання.

Вказаним вироком встановлено, що відповідно до наказу керівника сектору «А» від 04 серпня 2015 року № 218 майор ОСОБА_8 з серпня 2015 року перебував у складі сил та засобів сектору «А», які залучалися та брали безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей (далі також АТО), де останній тимчасово був призначений на посаду начальника об`єднаних складів ракетно-артилерійського озброєння сектору «А», які дислокуються у м. Сватове. Луганської області, у зв`язку з чим майор ОСОБА_8 є військовим начальником, який наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, тобто є військовою службовою особою.

Зазначеним вироком було встановлено вину військової службової особи, виконуючого обов`язки начальника польового складу боєприпасів майора

ОСОБА_8 у невиконанні ним наказу керівництва, внаслідок чого

ІНФОРМАЦІЯ_2 на території майданчику № 3 польового складу боєприпасів сектору «А» у

м. Сватове. Луганської області відбулося загоряння дерев`яних ящиків з боєприпасами та подальше поширення полум`я на інше ракетно-артилерійське озброєння, яке перебувало на території польового складу боєприпасів, що спричинило їх подальшу детонацію в процесі пожежі.

Внаслідок зазначеної пожежі та детонації боєприпасів, які зберігались на складах, позивачам, як вони зазначають, було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві спільної власності належить приватний будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 13 червня 1979 року, договору дарування будинку від 11 квітня 1998 року, договору дарування будинку від 21 лютого 2001 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 174276 від 03 жовтня 2005 року.

Факт пошкодження будинку внаслідок детонації боєприпасів на військовому складі 29 жовтня 2015 року підтверджується актом обстеження житлового будинку №2075 від 16 листопада 2015 року, затвердженим Сватівським міським головою, актом про пожежу від 11 листопада 2015 року, дефектним актом від 09 грудня 2015 року.

Вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для відновлення будинку згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №4841 від 14 грудня 2018 року становить 1229354,40 грн (з ПДВ).

Внаслідок детонації боєприпасів на території складів ракетно-артилерійської озброєння сектору «А» у м. Сватове, Луганської області, загинула мати ОСОБА_4 - ОСОБА_10 .

Згідно з висновком експерта № 109 смерть ОСОБА_11 настала внаслідок вогнепальної вибухової травми з газо-детонаційними, осколковими і вторинно-снарядними ушкодженнями голови, тулуба та кінцівок.

Щодо вимог Позивача-5 ОСОБА_5 .

У власності ОСОБА_5 знаходився будинок АДРЕСА_4 .

Актом обстеження житлового будинку від 27 листопада 2015 року підтверджується наявність пошкоджень будинку після надзвичайної ситуації, яка сталася внаслідок вибухів на складів боєприпасів в м. Сватове 29-30 жовтня 2015 року.

Матеріалами справи підтверджується перебування у власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наступного майна:

- будинку з господарськими будівлями та гаражем за адресою: АДРЕСА_3 ;

- автомобіля марки Lexus RX 350, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску;

- приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт пошкодження житлового будинку з господарськими спорудами за адресою:

АДРЕСА_3 , підтверджується копією Акту №38 обстеження житлового будинку від 05 листопада 2015 року, затвердженого Сватівським сільським головою.

Відповідно до Калькуляції вартості першочергових протиаварійних робіт по вказаному будинку від 13 листопада 2015 року, здійснення відновлювального ремонту будинку та надвірних споруд коштує 429500,40 грн.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Надаючи оцінку аргументам, наведеним в апеляційних скаргах, Київський апеляційний суд виходить із такого.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням військових боєприпасів має ознаки джерела підвищеної небезпеки.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування (частина друга статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною другою статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Частиною першою статті 137 Господарського кодексу України передбачено, що правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а також за шкоду і збитки, заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Військова частина як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України. Стягнення за зобов`язаннями військової частини не може бути звернено на майно, за нею закріплене.

Оскільки військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, то вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.

Зазначені висновки, узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 243/10982/15-ц (провадження № 14-81цс18) та постановах Верховного Суду: від 20 червня 2018 року по справі

№ 426/5409/15-ц (провадження № 61-1805св17), від 21 серпня 2018 року по справі

№ 219/2278/16-ц (провадження № 61-4360св18), від 14 лютого 2020 року по справі

№ 640/7219/17 (провадження № 61-6659св19), від 30 березня 2020 року по справі

№ 610/2736/18 (провадження № 61-14469св19), від 06 травня 2020 року по справі

№ 233/414/18 (провадження № 61-48422св18), від 27 травня 2020 року по справі

№ 314/5279/17 (провадження № 61-48303св18) та ін.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16 вказала на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

У постанові від 07 грудня 2022 року у справі 607/10025/20 Верховний Суд також вказав на те, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові.

У постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 127/24817/17 Верховний Суд вказав на те, що результат аналізу статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З наведених обставин справи вбачається, що позивач при зверненні до суду визначила відповідачем у справі - Міністекрство оборони України.

Разом з тим, законодавство України чітко врегульовує питання відповідальності військових частин ЗСУ за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Таким чином, Міністерство оборони України не є особою, яка має відповідати за позовом про відшкодування заподіяної шкоди, так як не є особою, що допустила порушення прав позивачіва. Тобто, Міністерство оборони України, є неналежним відповідачем у справі.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивачем всупереч положенням ст. ст. 51, 175 ЦПК України, не залучено до участі у справі військові частини, прав та інтересів яких може стосуватись ухвалене судове рішення, що призвело до вирішення справи судом першої інстанції з неналежним складом учасників.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не з`ясував належних учасників справи та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Оцінка судами обґрунтованості позовних вимог по суті має відбуватися за участю належних сторін цивільної справи.

При цьому у суду апеляційної інстанції відсутня процесуальна можливість залучити до участі у справі належного відповідача у цивільній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги представника Міністерства оборони України знайшли своє підтвердження, ґрунтуються на вимогах чинного процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення. Натомість, доводи апеляційної скарги представника позивачів адвоката Науменко Ю.В. є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів, то з позивачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в загальній сумі 6000 грн., сплату якого за подання апеляційної скарги Міністерством оборони України було відстрочено до ухвалення судового рішення.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 268, 367, 368, 369, 374, 37,6 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката Науменко Юлії Володимирівни - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України - Грома Анатолія Миколайовича - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, треті особи: Державна казначейська служба України, Генеральний штаб Збройних Сил України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в дохід держави по 857,14 грн. з кожного судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна