КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1759/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кравця Дмитра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року у складі судді Волкової С.Я.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -

У С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом у якому з урахуванням подальших уточнень остаточно просив стягнути на відшкодування збитків з ОСОБА_2 500 грн. на відшкодування шкоди з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» 171 013 грн 88 коп. а також 11 981 грн 43 коп. пені, 1 144 грн - 3% річних та 5 418 грн 26 коп. інфляційних втрат. Вирішити питання судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що 11.08.2017 відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Jaguar XF Luxury 2.2, д.н.з. НОМЕР_1 по мосту Метро у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з його автомобілем Audi А6, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, в результаті чого останнього відкинуло вперед та відбулося зіткнення з автомобілем Таврія Славута, д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження автомобілів та матеріальних збитків.

На час дорожньо-транспортної пригоди відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТзДВ`Страхова компанія "Альфа-Гарант" за полісом № АК/6967241 від 06.06.2017, ліміт відповідальності складає 100 000 грн. франшиза складає 500 грн. також на час дорожньо-транспортної пригоди відповідальність відпвідача була застрахована ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" за договором № 12-Р/02-207-01609 від 06.06.2017 р., ліміт відповідальності складає 400 000 грн.

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 13107/21-56 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Audi А6, д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді на дату цієї пригоди могла складати 224 998 грн 77 коп. отже ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати збитки в розмірі 500 грн або розмір франшизи за полісом № АК/6967241 від 06.06.2017.

Посилаючись на те, що 25.05.2018 від ТзДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" було отримано грошові кошти в розмірі 53 484 грн 89 коп. тому товариство зобов`язано відшкодувати відновлювальний ремонт транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу в межах ліміту за договором № 12-Р/02-207-01609 від 06.06.2017 р. в розмірі 171 013 грн 88 коп (224 998,77 грн - 500 грн - 53 484,89 грн). Враховуючи, що 17.08.2017 до ТзДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що 09.10.2017 подано заяву про страхове відшкодування, відповідач в строк з 10.10.2017 до 07.01.2018, включно мав сплатити страхове відшкодування, свого обов`язку не виконав, що дає підстави для стягнення пені за період з 08.01.2018 по 11.03.2018, включно в розмірі 11 981 грн 43 г. також за період з 08.01.2018 р. по 11.03.2018 р., включно відповідач зобов`язаний сплатити 3 % річних та в розмірі 1 144 грн 5 418 грн 26 коп. інфляційних втрат.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2019, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2019, у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16.12.2020 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 06.06.2019, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТзДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування збитків - закрито в частині вимог до ОСОБА_2 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Кравець Д.М. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на посилаючись на порушення норм процесуального права, не правильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вирішити питання судових витрат.

За змістом вказано, що оскільки позивач вперше звернувся до суду в межах строку позовної давності, а до страхової компанії лише з частиною вимоги, на яку має право, згодом ця вимога була збільшена, враховуючи те, що тривалий час справа перебувала на розгляді в судах різних інстанцій, то з урахуванням ст. 264 ЦК України позовна давність вважається перерваною.

На вказане суд першої інстанція уваги не звернув, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.

Під час судового розгляду ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_2 .

Колегія суддів, заслухавши адвоката Кравця Д.М. в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, адвоката Голосну А.В. в інтересах ТзДВ`Страхова компанія "Альфа-Гарант", яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе слухати справу за його відсутності.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Вирішуючи спір, районний суд дійшов висновку про відмову у позові з підстав недостатності доказів та відсутності у висновку проведеної по справі судової авто товарознавчої експертизи розмежувань заподіяних збитків, з урахуванням установлення у постанові Дніпровського районного суду м. Києва від 19.09.2021 того, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав пошкодження внаслідок контакту з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , за що останнього було притягнуто до відповідальності, в той час як експертом визначено також вартість шкоди з урахуванням подальшого контакту передньої частини автомобіля під керуванням позивача з автомобілем «Таврія Славута».

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Право особи на ефективний судовий захист закріплено у ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах №№2, 4, 7 та 11 до конвенції, яку ратифіковано законом «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.97 №475/97-ВР.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий суд, передбаченого ст.6 конвенції, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає передусім те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Згідно положень ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Відповідно до справи, суд касаційної інстанції у своїй постанові від 16.12.2020, скасовуючи ухвалені по даній справі попередні судові рішення, якими визнано недоведеним позов й направляючи справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, вказав, що суди попередніх інстанцій не вирішили спір по суті, не дослідили повно та всебічно наявні у справі докази, не встановили дійсний розмір завданої шкоди, обставин сплати страховою компанією страхової виплати та дійшли передчасних висновків про відмову у позові (а.с. 65-69 т.2).

Між тим районний суд, не виконавши у повному обсязі вказівки суду касаційної інстанції, не встановив дійсних обставин справи та розмір шкоди дійшов поспішного висновку про відмову у позові.

Установлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Ауді А6» (державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , категорії В, чорного кольору, 2010 року випуску), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_5 , виданим Центром ДАІ 8011 (а.с.11 т.1).

Установлено що ОСОБА_2 11 серпня 2017 року, керуючи автомобілем «Ягуар» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) по мосту Метро у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Ауді А6» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів та матеріальних збитків.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року по справа № 755/13169/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статті 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с .10 т.1).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну майну, на час ДТП була застрахована у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно з полісом № АК/6967241 від 07 червня 2017 року, на суму у розмірі 100 000 грн (а.с.80 т.1).

Відповідно до договору, укладеного між ОСОБА_2 та ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» (страховик) та ТОВ «ТОП СІТІ» (страхувальник) від 06 червня 2017 року № 12-Р/02-207-01609, предметом якого є страхування майнових інтересів, що не суперечать закону, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільна відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної майну потерпілих третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Jaguar XF Luxury 2.2, д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску. Згідно п. 6.1 вказаного договору ліміт відповідальності відповідача встановлено на рівні 400 000 грн (а.с.167-168 т.1).

17 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 11 серпня 2017 року з його автомобілем та автомобілем ОСОБА_2 (а.с.81,82 т.1).

29 вересня 2017 року ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» складено протокол огляду, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ауді А6» складає 152 833 грн 35 коп., розмір збитків встановлено у розмірі 62 987 грн 76 коп., без врахування ПДВ.(а.с. 98, 155-157 т.1).

Розмір збитків щодо відновлення складових частин, які були пошкоджені до дорожньо-транспортної пригоди 11 серпня 2017 року, становила 9 002 грн 87 коп. (додатковий розрахунок № 92-D/36/5 від 31 жовтня 2017 року).

Про даний розрахунок повідомлено позивача листом від 17 листопада 2017 року № 12/4032 (а.с. 100 т.1).

23 січня 2018 року ОСОБА_1 направив на адресу страховика письмову претензію про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 100 000грн.

Платіжним дорученням № ID-100321 від 16 листопада 2017 року, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» з рахунку відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» перерахував на банківський рахунок, відкритий у АТ «КБ «ПриватБанк» грошову суму у розмірі 53 484 грн 89 коп. з призначенням в якості страхового відшкодування ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_6 , згідно з страховим актом № ЦВ/17/2990 за договором страхування № АК- від 06 червня 2017 року без ПДВ. На платіжному дорученні міститься відмітка ПАТ «Банк Кредит Дніпро» про проведення платежу 16 листопада 2017 року (а.с. 99 т.1).

Установлено, що після отримання письмової претензії позивача про неотримання коштів, ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» звернулося до АТ «КБ «ПриватБанк» листом від 27 лютого 2018 року № 12/583, з проханням про переведення зарахованих коштів на належний рахунок отримувача. У відповідь було отримано повідомлення про те, що переказ грошових коштів був виконаний згідно з реквізитами, які були надані. З наданої банком відповіді вбачається, що грошові кошти були перераховані згідно з призначення платежу на користь ОСОБА_1 , на картковий рахунок № НОМЕР_7 , згідно з страховим актом № ЦВ/17/2990 за договором страхування № АК- від 06 червня 2017 року без ПДВ (а.с. 101 т.1).

Незважаючи на те, що платіжне доручення про перерахування позивачу суми відшкодування було передано банку і, згідно з відміткою, проведено платіж 16 листопада 2017 року, грошові кошти надійшли на банківський рахунок ОСОБА_1 лише 25 травня 2018 року (а.с.139 т.1).

Відповідно до справи, страхова компанія зверталася листом від 27 лютого 2018 року № 12/583 до АТ «КБ «ПриватБанк» вказавши, що страхове відшкодування за платіжним дорученням № ІD-100321 від 16 листопада 2017 року було перераховано у розмірі 53 484 грн 89 коп. помилково на невірний розрахунковий рахунок, тому просила повернути кошти страховику.

На звернення ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» банком надано відповідь що грошові кошти згідно з платіжним дорученням вже зараховані на рахунок клієнта у відповідності до призначення платежу (а.с.102 т.1).

Установлено, що після звернення позивача 09 жовтня 2017 року до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування № ЦВ/17/2990, сторонами було погоджено розмір страхового відшкодування на суму 53 484 грн 89 коп., встановленого ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», - на вказаній заяві представник позивача поставив підпис у тому числі щодо підтвердження, що він згоден із способом та розміром збитку, визначеного страховиком.

Проте відповідно до висновку №13107/21-56 від 17.05.2021 проведеної по справі Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової автотоварознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки Ауді А6 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП на дату цієї пригоди 11.08.2017 з урахуванням фізичного зносу та ПДВ, могла складати 224 998 грн 77 коп. (а.с.138-145 т.2).

Заперечуючи проти вимог, представник відповідача посилався на сплату позивачу страхового відшкодування з урахуванням його розміру, погодженого з його представником, що склало 53 484 грн 89 коп.

Так, відповідно до матеріалів справи, звертаючись 09 жовтня 2017року до ТзДВ «СК «Альфа Гарант» з заявою про страхове відшкодування згідно події, яка мала місце 11.08.2017, представник позивача заповнив відповідний бланк заяви, який містить інформацію: підтверджую, що я згоден із розрахунком збитку, визначеного страховиком (а.с. 83 т.1).

Між тим, страховим актом № ЦВ/17/ 2990, який складено згодом, 14 листопада 2017 року було визначено страхове відшкодування, у сумі 53 484 грн 89 коп. (а.с. 97 -98 т.1).

Зазначене свідчить про те, що станом на дату звернення з указаною заявою, страховиком не було встановлено суму страхового відшкодування й визначено таку за спливом одного місяця після звернення із заявою, а ця обставина ставить під сумнів наявність у представника позивача дійсної згоди на встановлену у майбутньому страховиком суму відшкодування у розмірі 53 484 грн 89 коп., що може вказувати на нечесну підприємницьку діяльність.

Фактично про незгоду з визначеною сумою страхового відшкодування свідчить характер дій ОСОБА_1 , й укладення ним 24 листопада 2017 року з ФОП ОСОБА_4 угоди про проведення оцінки матеріального збитку, завданого після аварійного пошкодження його автомобіля станом на 11.08.2017, за наслідками якої установлено таку суму у значно більшому розмірі - 168 934 грн 25 коп. (а.с.15-34 т.1).

Відповідно до змісту постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 19.09.2017 ОСОБА_2 визнано винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено стягнення за те, що 11 серпня 2017 року, керуючи автомобілем «Ягуар» державний номерний знак НОМЕР_1 по мосту Метро у м. Києві, він не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Ауді А6» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів та матеріальних збитків (а.с.10 т.1).

Обґрунтовуючи висновки про відсутність підстав до визначення страхового відшкодування з урахування пошкодження внаслідок ДТП передньої частини автомобіля позивача, районний суд керувався встановленими у постанові Дніпровського районного суду м. Києва обставинами про участь у ДТП лише автомобіля позивача та ОСОБА_2 , а тому вважав доведеним наявність підстав до стягнення страхового відшкодування з урахуванням вартості ремонту задньої частини автомобіля позивача, в той час як у висновку експертизи встановлено вартість ремонтних робіт і передньої частини транспортного засобу.

Між тим, районний суд, під час обговорення клопотання представника позивача про призначення по справі автотоварознавчої експертизи, у випадку необхідності, повинен був, керуючись положеннями п. 3 ч. 4 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити учасникам судового процесу наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій, пов`язаних з з`ясуванням інших додаткових питань, що зроблено не було, а після отримання відповідних експертних висновків, визнав за неможливе розмежувати вартість установленого експертом матеріального збитку, що є поспішним та необґрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів вважає правильним, таким що відповідає фактичним обставинам справи висновок проведеної по справі судової автотоварознавчої експертизи, якими встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням його пошкоджень внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2 як у передній так і задній частині транспортного засобу.

При цьому колегія суддів керується наступним.

Так постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.09.2017 установлено настання ДТП з вини ОСОБА_2 за участю двох автомобілів. Відповідно до змісту постанови, винесено її місцевим судом у відсутність потерпілого ОСОБА_1 та без посилань на якого пояснення (а.с.164 т.1). Способом висловлення заперечень проти встановлених судом обставин, позивач через свого представника - адвоката Кравця Д.М. звернувся у суд з заявою про усунення відповідної описки, за наслідками розгляду якої судом було відмовлено у задоволенні заяви (а.с.165 т.1).

Разом з тим як убачається зі справи, позивач звертаючись до страховика з заявою указував на те, що подія, яка визнана відповідачем страховим випадком, фактично відбулася за участі трьох автомобілів та за наслідками якої автомобіль під керуванням третьої особи здійснив зіткнення з задньою частиною авто під керуванням позивача, який внаслідок поштовху, по інерції здійснив неконтрольоване зіткнення передньою частиною під час руху з автомобілем Таврія Славута, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Про указане потерпілий зазначив у повідомленні про ДТП, поданому ТДВ «СК «Альфа Гарант» 17 серпня 2017 року (а.с.39 т.1).

Про участь у ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 фактично установлено й працівниками поліції.

Так, згідно схеми місця ДТП, яку долучено до справи під час апеляційного розгляду, складеної інспектором УПП лейтенантом Гуровим К.В. 11 серпня 2017 року о 16 год. 40 хв в м. Києві на мосту «Метро» дорожньо-транспортна подія з вини ОСОБА_2 відбулася за участі автомобілів під керуванням позивача та третьої особи, а також автомобіля Таврія Славута, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 (а.с.97-98 т.3).

Після звернення позивача та за наслідками огляду транспортного засобу 24 вересня 2017 року представником ТДВ «СК «Альфа Гарант» складено протокол, відповідно до змісту якого визнано доведеним, що під час ДТП з участю автомобіля під керуванням ОСОБА_2 належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження як у передню так і задню його частину, про що відображено в описі пошкоджень (а.с.155-157 т.1).

Відповідно до калькуляції № 76-Д/34/6 вартості відновлювального ремонту КТЗ Ауді А: державний номерний знак НОМЕР_2 , складений на замовлення страхової компанії ФОП ОСОБА_6 , визначено вартість ремонтно-відновлювальних робіт з урахуванням пошкоджень в тому числі й передньої частини автомобіля позивача де, зокрема, в розділі замінних складових зазначено: бампер передній, решітка радіатора, а в розділі: вартість ремонтних робіт серед інших визнано роботи, які необхідно виконати з метою усунення пошкоджень в тому числі й передньої части авто: облицювання бамперу переднього - с/у, облицювання бамперу переднього-заміна, жиклери передні с/у, капот с/у, облицювання оббігача с/у, шумоізоляція капоту с/у (а.с.86-89 т.1).

Матеріали справи свідчать, що саме на підставі заяви позивача про участь трьох автомобілів у ДТП та за наслідками проведеної перевірки й виявлених представниками страхової компанії пошкоджень автомобіля позивача під час випадку, визнаного страховим, експертом Київського науково - дослідного інституту судових експертиз у висновку від 17 травня 2021 року № 13107/21-56 судової авто товарознавчої експертизи правомірно визначалася вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Ауді А6 державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП 11 серпня 2017 року з урахуванням встановлених страховою компанією обставин про пошкодження його передньої і задньої частин ( а.с.138-152 т.2).

За таких обставин, коли страховиком самостійно було установлено факт ДТП з вини ОСОБА_2 за участі трьох автомобілів, а ця обставина узгоджуються з сукупністю зібраних у справі доказів, що призвело до пошкодження автомобіля позивача у передній та задній частинах, посилання представника страхової компанії про необхідність застосування преюдиційних фактів, установлених постановою Дніпровського районного суду м. Києва під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо третьої особи про участь у ДТП двох автомобілів, колегія суддів відхиляє.

Отже, обов`язок відповідача щодо відшкодування заподіяної з вини ОСОБА_2 шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом - автомобілем Jaguar XF Luxury 2.2, д.н.з. НОМЕР_1 , підлягає відшкодуванню у повному обсязі у межах страхового відшкодування.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Викладене дає підстави для висновків про те, що оскаржуване рішення постановлено невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення прозову, враховуючи наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку, встановлену договором або законом.

Згідно п. 5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Матеріалами справи доведено, що 11 серпня 201 7року з вини ОСОБА_2 , який застрахував свою відповідальність у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно полісу № АК/6967241 від 07 червня 2017 року, на суму у розмірі 100 000 грн та договору страхування від 06 червня 2017 року № 12-Р/02-207-01609, на суму 400 000 грн, заподіяну внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Ягуар» держаний номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, за участі автомобіля марки Ауді А6 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 автомобіля Таврія Славута, державний номерний знак НОМЕР_3 , відбулася дорожньо-транспортна пригода, за наслідком якої автомобіль позивача отримав пошкодження у передній та задній частинах, яка страховиком визнана страховим випадком.

На виконання договору обов`язкового майнового страхування відповідач ТДВ «СК «Альфа-Гарант» сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 53 484 грн 89 коп.

Відповідно до висновку №13107/21-56 від 17.05.2021 року проведеної по справі Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової авто товарознавчої експертизи, складеного на виконання ухвали суду, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки Ауді А6 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП на дату цієї пригоди 11.08.2017 з урахуванням фізичного зносу, могла складати 224 998 грн 77 коп. (а.с.138-145 т.2).

Установлено, що долучений по справі висновок судової автотоварознавчої експертизи, складено висококваліфікованим спеціалістом, що має п`ятий клас судового експерта та кваліфікацію судового експерта за спеціальністю: визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» стаж експертної роботи з 2019 року.

Підстав для сумніву у об`єктивності висновку складеного у відповідності до поставленого судом питання, не виявлено, а тому колегія суддів визнає його належним доказом та кладе у основу рішення.

Доводи представника страхової компанії про неналежне обґрунтування висновків проведеної по справі експертизи в частині визначення відповідних цін та проставлення їх у ручному режимі в завищеному розмірі колегія суддів визнає необгрунтованими, такими що підлягають відхиленню, остільки вони носять голослівний характер й належними доказами не підтверджені.

До справи не долучено відповідні матеріали, (висновки), складені за клопотанням страхової компанії з підстав взяття експертом за основу вартості робіт, частин та матеріалів у збільшеному на користь позивача розмірі та підтверджувало б завищений характер установленого експертною установою суми матеріального збитку.

З матеріалів експертизи вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача визначено з урахуванням податку на додану вартість на запасні частини, що склало 355 765 грн 26 коп. та 7115 грн 31 коп. вартості матеріалів.

Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Отже спеціальним Законом передбачено здійснення страховиком доплати потерпілій особі податку на додану вартість у випадку надання доказів про відновлення транспортного засобу на СТО, яке є платником цього податку.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували указану обставину й проведення ремонту автомобіля позивача в умовах спеціалізованого СТО, яке є платником податку на додану вартість, про що також заперечував у судовому засіданні його представник, а ця обставина виключає правові підстави до стягнення з страховика регламентної виплати з урахуванням зазначеного податку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення визначеної матеріалами експертизи суми вартості запасних частин та матеріалів на суму податку на додану вартість у розмірі 20%, що становить 72 576 грн 11 коп., у зв`язку з чим їх загальна сума склала 284 621 грн 20 коп.

(355765.26 + 7115.31 = 362880,57:5=72576,11).

(362880,57 -72576,11= 284 612,20).

Отже згідно даних, установлених експертом під час проведеної по справі експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням фізичного зносу та податку на додану вартість становить 184 185 грн 60 коп. (а.с.138-145 т.2).

(284612,2*(1-0,5)=142306,1+20933+20946,5= 184185,6).

Установлено, що позивач не заявляв вимог про стягнення франшизи, у сумі 500 грн й 53 484 грн ОСОБА_1 сплачено відповідачем.

Таким чином, страховою компанією позивачу не доплачено страхове відшкодування, у сумі 130 201 грн 60 коп., яка підлягає урахуванню під час визначення штрафних санкцій та відповідальності за невиконання страхового відшкодування, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача про необхідність стягнення пені, а також трьох відсотків та інфляційних з урахуванням у тому числі й сплаченої йому частково суми 53 484 грн лише у травні 2018 року.

Приймаючи таке рішення, колегія суддів виходить з того, що матеріалами справи доведено перерахування страховою компанією указаної суми страхового відшкодування у межах визначеного законом строку на розрахунковий рахунок позивача, відкритий у АТ КБ «Приватбанк» й після виявлення помилки у номері рахунку, вжиття відповідачем негайних заходів щодо повернення коштів, проте зволікання з їх поверненням мало місце не з вини відповідача.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав до нарахування відповідних платежів на недоплачену суму відшкодування, що становить 130 201 грн 60 коп.

З урахуванням вимог позову про стягнення пені за період з 08.01.2018 по 11.03.2018 та розміру облікової ставки НБУ, яка діяла в зазначений період сума пені за несплачену суму (130 201,60) становить 7 070 грн 13 коп.

Окрім цього, на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 08.01.2018 по 11.03.2018 з відповідача підлягають стягненню 3 % річних, що становить 674 грн 19 коп. та з урахуванням офіційних статистичних даних інфляційні втрати за заявлений період становлять 3 142 грн 42 коп.

Матеріалами справи доведено, що позивач, звертаючись у суд з позовом, поніс витрати, пов`язані з оплатою судовим збором позову (1410,9) касаційної скарги (2821,8) та апеляційних скарг (2116,35+2116,35), що становить суму 9 876 грн 30 коп, які підлягають стягненню з страхової компанії.

Отже, заявлений по справі позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Кравця Дмитра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на відшкодування збитків грошові кошти в розмірі 130 201 грн 60 коп., пеню в розмірі 7 070 грн 13 коп., три відсотки річних, у сумі 674 грн 19 коп. та інфляційні втрати, в сумі 3 142 грн 42 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) судові витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 9 876 грн 30 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: