Справа № 296/6511/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Житомирського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

встановив:

Житомирський міський центр зайнятості звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить постановити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь Житомирського міського центру зайнятості отриману допомогу по безробіттю в розмірі 5 908 грн 80 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до Житомирського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні та цього ж дня йому було надано статус безробітного і призначено допомогу по безробіттю. В період з 17.04.2020 по 19.07.2020 ОСОБА_1 нараховано допомогу по безробіттю на загальну суму 18 577,24 грн, частину з якої, яка нарахована, але не виплачена, в сумі 12 668,44 грн вилучено з паперового варіанту. Також вказує, що в період перебування на обліку в Житомирському МЦЗ ОСОБА_1 значився засновником, керівником та підписантом ТОВ Cадіг - Транспорт, а отже станом на момент звернення до центру зайнятості належав до категорії зайнятого населення та не мав права на отримання допомоги по безробіттю. У зв`язку із наведеним, надміру виплачені ОСОБА_1 кошти, у відповідності до приписів ч.1 ст.1212 ЦК України, в сумі 5 908,80 грн підлягають поверненню до Державного бюджету. Оскільки добровільно ОСОБА_1 такі кошти не повернув, необхідно їх стягнути в судовому порядку.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, двічі направлялися на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом Житомирського міського центру зайнятості від 17 квітня 2020 року №НТ200417, ОСОБА_1 , згідно його заяви від 17.04.2020, призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги відповідно до ст.22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Наказом Житомирського міського центру зайнятості від 06 липня 2020 року №НТ200706, ОСОБА_1 скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з недотриманням рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню.

Відповідно до акту №323 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 20 липня 2020 року, в ході проведення перевірки належності особи до зайнятого населення встановлено, що з 16.05.2011 ОСОБА_1 є засновником, керівником та підписантом ТОВ Садіг - Транспор, що підтверджується, зокрема, відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно наказу Житомирського міського центру зайнятості від 20 липня 2020 року №НТ200720, ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з припиненням реєстрації як безробітного відповідно до п.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», пп.8 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пп.8 п.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пп.2 п.1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у зв`язку з встановленням факту подання недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного.

У відповідності до наявної в матеріалах справи довідки, виданої Житомирським міським центром зайнятості від 21.07.2020 №285, та відомості виплат за видами забезпечення №210, ОСОБА_1 , який був зареєстрований як безробітний в Житомирському МЦЗ, за період з 17 квітня 2020 року по 19 липня 2020 року нараховано допомогу в розмірі 18 577,26 грн, з яких проведено утримання в сумі 12 668,44 грн. Сума коштів, надміру виплачених ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням законодавства про зайнятість та соціальне страхування на випадок безробіття, станом на 21.07.2020 становить 5 908,80 грн.

Наказом Житомирського міського центру зайнятості від 21 липня 2020 року №238 Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, вирішено наступне: вжити заходів по поверненню коштів у сумі 18 577,24 грн, виплачених ОСОБА_1 у вигляді допомоги по безробіттю, у зв`язку з виявленням факту належності особи до числа зайнятих в період отримання статусу безробітного; нараховану допомогу по безробіттю в сумі 12 688,44 грн, але не виплачену, вилучити із паперового варіанту Відомості виплат, яка надається банку для перерахування коштів; направити ОСОБА_1 копію цього наказу для повернення коштів в сумі 5 908,80 грн.

Відповідно до повідомлень Житомирського міського центру зайнятості від 28.07.2020 №3433/08 та від 06.05.2022 № 810/08/22, які направлено на адресу відповідача 29.07.2020 та 11.05.2022 відповідно, ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність відшкодування коштів, виплачених як допомога по безробіттю у сумі 5 908,80 грн, шляхом перерахування на рахунок Держказначейської служби України м.Київ.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Статтею 9 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: 1) участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття; 2) надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства; 3) надання особливих гарантій працівникам, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; 4) надання додаткової гарантії зайнятості окремим категоріям населення, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці.

Згідно зі ч.2 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

За положеннями п.2 ч.1 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

У відповідності до ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

За положеннями ч.2, ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом ст.ст.1212, 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості, маючи статус безробітного та отримуючи від держави відповідні суми матеріального забезпечення, не повідомив центр зайнятості про те, що з 16.05.2011 є керівником, підписантом та засновником Товариства з обмеженою відповідальністю Садіг - Транспор, що впливає на умови призначення і виплати йому допомоги по безробіттю.

Відповідач не міг підпадати під категорію безробітного та отримувати допомогу з безробіття, оскільки як станом на день подання заяви про надання статусу безробітного, так і упродовж всього часу перебування на обліку і одержання допомоги був засновником та керівником юридичної особи, діяльність якої пов`язана із одержанням прибутку та у встановленому законом порядку не була припинена. Отже підстави для надання відповідачу статусу безробітного та призначення йому матеріальної допомоги були відсутні.

Аналогічна правова позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2020 року по справі №756/16673/17.

Отже, неповідомлення Житомирського міського центру зайнятості ОСОБА_1 про те,що він відноситься до категорії громадян, які самостійно забезпечують себе роботою, є порушенням вимог ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», призвело до необгрунтованої виплати йому коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 5 908,80 грн, та відповідно до ч.3 ст.36 вказаного Закону є підставою для стягнення суми незаконно отриманого забезпечення.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського міського центру зайнятості отриману допомогу по безробіттю в розмірі 5 908,80 грн

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 279, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ухвалив:

Цивільний позов Житомирського міського центру зайнятості (10009, м.Житомир, пл.Польова, 6-А, , р/р UA 0706311, Держказначейська служба України м.Київ (ДКСУ м.Київ), МФО 820172) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського міського центру зайнятості грошові кошти в розмірі 5 908,80 грн (п`ять тисяч дев`ятсот вісім гривень вісімдесят копійок), отримані як допомога по безробіттю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського міського центру зайнятості 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 15 лютого 2023 року.

Головуючий суддя М. В. Петровська