Справа № 471/1142/21
Провадження №2-о/471/1/23
Номер рядка звіту 17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2023 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Гукової І.Б.,

за участю секретаря - Холоденко І.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/1142/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що з 15 березня 2007 року вона та ОСОБА_5 почали проживати однією сім`єю, як подружжя, спільно вели господарство, проживали в одному будинку, несли спільні витрати на утримання та придбання майна. Під час спільного проживання ними було придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому в подальшому спільними зусиллями було зроблено ремонт. ОСОБА_5 хворів на цукровий діабет, тому часто потребував лікування, а позивач здійснювала за ним догляд. За період спільного проживання ними також було придбано два автомобілі та автомобільний причіп. Також матеріально допомагали донькам ОСОБА_5 та синові позивача. 29.06.2016 року між нею та ОСОБА_5 було укладено шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. З моменту його смерті відкрилася спадщина, яка також складається із майна, яке було придбане до укладення шлюбу, але під час спільного проживання та за спільні кошти. Тому позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_5 з 15 березня 2007 року.

Рух справи у суді.

До суду заява про встановлення факту надійшла 24.12.2021 року. Сторонами справи зазначено «заявник» та «заінтересовані особи». Предметом спору є встановлення факту, що має юридичне значення (ст..ст. 293, 315 ЦПК України).

29 липня 2022 року провадження у справі було відкрито.

Під час судового засідання 11 серпня 2022 року представнику позивача-адвокату Козак М.Ф. було вказано на недоліки позовної заяви та надано термін для їх усунення.

Під час судового засідання 08.09.2022 року представник позивача зазначив, що ніяких майнових вимог ОСОБА_1 не заявляє, однак встановлення факту необхідно для визначення часток у майні, що спадкується та визначення майна спільною власністю подружжя.

27 вересня 2022 року представником позивача було надано заяву про «про зміну назви сторін по справі» в якій зазначено, що позивач просить «продовжити розгляд справи та прийняти законне рішення».

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, суд вирішив продовжити розгляд справи в межах заявлених вимог.

Також слід зазначити, що ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 24.12.2020 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17.03.2021 року було залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з огляду на те, що в справі вбачається спір про право.

Під час судового засідання позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що з ОСОБА_5 проживати однією сім`єю як подружжя з 2007 року, разом вели господарство, працювали, матеріально допомагали дітям та онукам. У 2011 році придбали будинок, усе майно придбавали за спільні кошти. Одружилися у 2016 році. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, спадкоємцями є вона та доньки померлого від попередніх шлюбів.

Представник позивача суду пояснив, що показами свідків та долученими матеріалами повністю підтверджуються позовні вимоги позивача, тому просив про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що її покійний батько був дуже комунікабельною людиною, багато з ким спілкувався, будинок про який позивач зазначає у позові був придбаний батьком самостійно, належних доказів того, що позивач проживала з ОСОБА_5 як подружжя до реєстрації шлюбу суду не надано.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з`явилася, від її представника надійшла заява в якій вказано, що позовні вимоги не визнають.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

На обґрунтування своїх вимог позивач надає наступні докази:

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на транспортний засіб Hyndai Tucson на ім`я ОСОБА_6 (арк..с. 15);

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 (арк..с.15);

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_6 (арк..с. 16);

-копії санаторних книжок на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на термін лікування з 19.11.2013 по 09.12.2013 рік (17-18);

-банківські квитанції про перерахунок коштів від 24.04.2018р., 07.05.2018р., 12.11.2018р., 26.04.2019 р. на ім`я ОСОБА_8 (арк..с.19);

-копії полісів ОСЦПВ за 2016-2017рр. та 2017-2018рр. на ім`я ОСОБА_5 на транспортний засіб Hyndai Tucson (арк..с.20-21);

-фотокартки на яких зображені ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та інші особи, без дати їх відтворення.

Також за клопотанням позивача було допитано дванадцять свідків.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що позивач та покійний ОСОБА_5 познайомилися у 2005 році, проживали разом та вели спільне господарство, допомагали дітям.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 також суду повідомили, що позивач та ОСОБА_5 почали проживати як подружжя з 2007 року, у 2016 році зареєстрували шлюб, працювали разом, робили ремонт у будинку, матеріально допомагали дітям.

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 надали аналогічні покази про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 2007 року проживали однією сім`єю як подружжя, разом працювали, придбавали майно, допомагали дітям та онука.

З урахуванням того, що обставини, які підлягають доказуванню у справі, що розглядалася носять приватний характер, вони не можуть бути підтверджені виключно показаннями свідків, окрім цього надані покази свідків носять загальний характер і в своїй сукупності не підтверджують обставини, які підлягають доказуванню для доведення факту проживання однією сім`єю а саме: наявність спільного бюджету, ведення спільного господарства та побуту між позивачкою та померлим у зазначений період. Зазначені обставини можуть бути доказані письмовими доказами, які стороною позивача суду не надані.

У постанові ВС у справі №588/350/15 від 15.08.19 р. зазначено, що «належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю».

Тож дослідивши усі надані суду докази, суд приходить до висновку, що покази свідків без сукупності з іншими доказами не доводять факту спільного проживання позивача з ОСОБА_5 однією сім`єю з 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім цього, слід зазначити, що відповідачами у справі не оспорюється факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 як подружжя з 29.06.2016 року, тобто з моменту реєстрації шлюбу та до моменту смерті ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Зазначене викладено у постанові ВС у справі № 346/1178/17 від 30.05.2019 року.

Позивачем не доведено, що становлення юридичного факту необхідно їй для захисту особистих майновий чи немайнових прав.

Під час судового засідання представник позивача наголошував, що встановлення факту необхідно ОСОБА_1 для вирішення питання спадкування, а саме визначення частини майна спільною власністю подружжя.

Однак будь-яких доказів придбання майна у період спільного проживання до реєстрації шлюбу суду не надано, як і не надано доказів ведення спільного господарства, наявності взаємних прав та обов`язків, які притаманні подружжю.

Клопотань про витребування доказів, які сторона не може самостійно надати суду під час розгляду справи не заявлялося.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення- відмовити.

Заявник - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачі - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 20.02.2023 року.

СуддяІ.Б. Гукова