РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/6041/22

провадження у справі № 2/0285/134/23

09 лютого 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у загальному відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя (стягнення компенсації за 1/2 частину автомобілів та припинення права власності на них),

встановив:

10.11.2022 року позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, у якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини: автомобіля ГАЗ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, 1992 року випуску, у розмірі 80 727 грн 50 коп.; автомобіля МАЗ 5432, державний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, 1986 року випуску, у розмірі 127 597 грн 50 коп.; та напівпричіпа МАЗ 9397, державний номерний знак НОМЕР_3 , зеленого кольору, 1992 року випуску, у розмірі 65 8181 грн 00 коп. Припинити її право власності на 1/2 частину: автомобіля ГАЗ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, 1992 року випуску; автомобіля МАЗ 5432, державний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, 1986 року випуску; та напівпричіпа МАЗ 9397, державний номерний знак НОМЕР_3 , зеленого кольору, 1992 року випуску, з дня отримання нею грошової компенсації.

В обґрунтування позову вказала, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2022 року у справі № 285/4047/21 за нею визнано право власності на 1/2 частину автомобіля ГАЗ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1 , на 1/2 частину автомобіля МАЗ 5432, державний номерний знак НОМЕР_2 , та на 1/2 частину напівпричіпа марки МАЗ 9397, державний номерний знак НОМЕР_3 . Проте транспортні засоби перебувають у користуванні відповідача, та вона, відповідно, не може вільно та на свій розсуд користуватися ними, а тому вона звернулася до суду з даним позовом.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову та клопотання про звільнення її від сплати судового збору.

11.11.2022 року позивача звільнено від сплати судового збору, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам справи строки вчинення процесуальних дій, про що постановлено відповідні ухвали.

12.12.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті, визначено резервну дату судового засідання.

27.12.2022 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якій просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування відзиву вказав, що реєстраційні документи на транспортні засоби та самі транспортні засоби у нього відсутні, тому він не може ними користуватися та використовувати їх, також не має можливості провести їх товарознавчу експертизу. Щодо наданих позивачем Звітів про оцінку транспортних засобів зазначив, що останні проведенні без огляду обєкту оцінки, тому не можуть бути належними та допустимими доказами у справі.

23.01.2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що відповідач діє недобросовісно та намагається ввести суд в оману щодо транспортних засобів, оскільки під час розгляду справи № 285/4047/22 останній по суті позову надавав пояснення, що транспортні засоби, а саме: автомобіль ГАЗ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль МАЗ 5432, державний номерний знак НОМЕР_2 , та напівпричіп марки МАЗ 9397, державний номерний знак НОМЕР_3 , є в наявності, проте практично зношені та не підлягають відновленню, чим змінив свою попередньо продемонстровану процесуальну поведінку у вказаній справі.

09.02.2023 року у судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, які просив задовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви та відповіді на відзив. Відповідач у судове засідання не з`явився, повторно подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яку суд розцінив як зловживання відповідачем процесуальними права та відмовив у його задоволенні.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу позовних вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановлено наступне.

Сторони у справі: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 з 30.08.1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.09.2021 року у справі № 285/4110/21 розірвано.

У період шлюбу сторони у справі придбали, у тому ж числі, транспортні засоби: автомобіль ГАЗ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль МАЗ 5432, державний номерний знак НОМЕР_2 , та напівпричіп марки МАЗ 9397, державний номерний знак НОМЕР_3 , які зареєстровані за відповідачем ОСОБА_4 .

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2022 року у справі № 285/4047/21 визнано за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля ГАЗ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1 , на 1/2 частину автомобіля МАЗ 5432, державний номерний знак НОМЕР_2 , та на 1/2 частину напівпричепа марки МАЗ 9397, державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с.9-10).

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року ухваленій у справі № 209/3085/20 вказала на те, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного судувід 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19).

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд, врахувавши факт згоди позивача на одержання грошової компенсації, а також те, що вона не користувався транспортним засобом, дійшов висновку про те, що спірні транспортні засоби, набуті сторонами в період шлюбу, рішенням суду визначено частки кожного з них у праві власності, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї частки і, як наслідок, припинення його права власності на спірне майно.

При визначенні вартості транспортних засобів суд враховує наступне.

Згідно Звітів про оцінку майна ринкова вартості транспортних засобів може становити: автомобіля ГАЗ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1992 року випуску 161 455 грн 00 коп; автомобіля МАЗ 5432, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску 255 195 грн 00 коп.; напівпричіпа МАЗ 9397, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1992 року випуску 131 636 грн 00 коп. (а.с.19-32).

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти визначеної експертом вартості транспортних засобів у вказаних розмірах посилаючись на те, що оцінка проводилася без огляду транспортних засобів.

Разом з тим, не погоджуючись із визначеною суб`єктом оціночної діяльності вартістю транспортних засобів, відповідач не заявляв клопотання про проведення у справі судової автотоварознавчої експертизи для визначення вартості транспортних засобів та/або не надав суду інших доказів, якій б спростували ринкову вартості спірних транспортних засобів, а тому суд приймає надані позивачем Звіти про оцінку ринкової вартості транспортних засобів.

Так, вартість 1/2 частки транспортних засобів становить: автомобіля ГАЗ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1992 року випуску 80 727 грн 50 коп. (161 455 грн 00 коп. : 2 = 80 727 грн 50 коп.); автомобіля МАЗ 5432, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1986 року випуску 127 597 грн 50 коп. (255 195 грн 00 коп. : 2 = 127 597 грн 50 коп.); та напівпричіпа МАЗ 9397, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1992 року випуску 65 818 грн 00 коп. (131 636 грн 00 коп. : 2 = 65 818 грн 00 коп.), а всього 274 143 грн 00 коп., і вказану суму належить стягнути з відповідача на користь позивача як грошову компенсацію за належні їй 1/2 частки у спірному майні, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги у частині припинення право власності за позивачем підлягають частковому задоволенню, оскільки рішення суду не може залежати від настання або ненастання певних обставин, на що вказує ч. 6 ст. 265 ЦПК України.

Так, у зв`язку із стягненням з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частки спірних транспортних засобів за позивачем слід припинити право власності на 1/2 частини: автомобіля ГАЗ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, 1992 року випуску; автомобіля МАЗ 5432, державний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, 1986 року випуску; та напівпричіпа МАЗ 9397, державний номерний знак НОМЕР_3 , зеленого кольору, 1992 року випуску, та позов у цій частині вимог задовольнити

При цьому позовні вимоги у частині умови припинення права власності, а саме: з дня отримання позивачем грошової компенсації, задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так позивача у справі звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду, про що 11.11.2022 року постановлена ухвала (а.с.51)

Тому, у силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір у справі у дохід держави.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути витрат пов`язаних із проведенням оцінки майна (предмету розгляду у справі) на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя (стягнення компенсації за 1/2 частину автомобілів та припинення права власності на них) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості 1/2 частини: автомобіля ГАЗ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, 1992 року випуску, у розмірі 80 727 грн 50 коп.; автомобіля МАЗ 5432, державний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, 1986 року випуску, у розмірі 127 597 грн 50 коп.; напівпричіпа МАЗ 9397, державний номерний знак НОМЕР_3 , зеленого кольору, 1992 року випуску, у розмірі 65 818 грн 00 коп.. - а всього 274 143 (двісті сімдесят чотири тисячі сто сорок три) грн 00 коп.

Припинити право власності ОСОБА_6 на 1/2 частини: автомобіля ГАЗ 5201, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, 1992 року випуску; автомобіля МАЗ 5432, державний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, 1986 року випуску; напівпричіпа МАЗ 9397, державний номерний знак НОМЕР_3 , зеленого кольору, 1992 року випуску.

У решті частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1 800 грн 00 коп. витрат пов`язаних із проведенням оцінки майна (предмету розгляду у справі).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання та реєстрації- АДРЕСА_1 ),

відповідач ОСОБА_4 ( РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання - АДРЕСА_2 ).

Дата складення повного судового рішення 17.02.2023 року.

Суддя А.В.Михайловська