ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2023 року м. Одеса

справа №521/22062/21

номер провадження №22-ц/813/3786/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О.

судді: Семиженко Г.В., Склярська І. В.,

секретар судового засідання: Виходець А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 08 червня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

встановив :

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення аліментів.

Позов мотивований тим, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2018року (справа № 521/12775/18)стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням суду від 13 жовтня 2020року (справа №521/5009/20) зменшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/5 частки усіх доходів, але не менше 75 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини та сплачує аліменти не в повному розмірі, визначеному судом, в зв`язку з чим заборгованість по сплаті аліментів станом на 31листопада 2021року становить 10 510,11 грн.

Пославшись на положення ст.196 СК України, позивач просила суд стягнути з відповідача суму неустойки (пені) в розмірі 10510,11грн., що дорівнює розміру заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася за період з 01 квітня 2021 року по 01 грудня 2021 року.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 08 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів станом на 31 листопада 2021року у розмірі 34024,64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своєчасно не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів в повному обсязі, отже вимоги позивача про стягнення на її користь пені за несвоєчасну сплату по аліментах є обґрунтованими.

Ухвалою суду м.Одеси від 20 вересня 2022 року виправлено описку, допущену в рішенні суду від 08 червня 2022року, шляхом правильного визначення розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача в сумі 10 510,11 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 08 червня 2022року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю у відповідача заборгованості зі сплати аліментів за період з квітня по жовтень 2021 року включно, що виключає можливість нарахування пені на неіснуючу заборгованість. Також вказав, що суд безпідставно, в порушення вимог ст.196 СК України, стягнув неустойку (пеню) у розмірі 34 024 грн., який позивачем не заявлявся до стягнення.

11 листопада 2022 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Нікітіної Г.Е. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій представник позивача зазначає, що апелянт в скарзі не довів фактів порушення судом норм процесуального та матеріального права, а апеляційна скарга ґрунтується на припущеннях та міркуваннях.

При цьому, адвокатом Нікітіною Г.Е. заявлена вимога про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 2000,00 грн., що складаються із витрат про надання позивачу правової допомоги в суді апеляційної інстанції, зокрема, щодо складання відзиву на апеляційну скаргу. Заявник вказала, що 06 серпня 2020 року між ОСОБА_2 та адвокатом Нікітіною Г.Е. був укладений Договір про надання правової допомоги. У подальшому, 10 листопада 2022 року була укладена Додаткова угода №2 до Договору від 06 серпня 2020 року, пунктом 1 якою встановлено, що Додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката за надання правової допомоги у справі №521/22062/21, яка перебуває в Одеському апеляційному суді. Вартість послуг відповідно до пункту 2 складає 2000,00 грн. (а.с.87-88). На підтвердження направлення копії відзиву позивачу надана квитанція Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» від 11 листопада 2022року (а.с.82).

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділуV ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи :

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що сторонами не заперечується.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018року (справа № 521/12775/18)стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням суду від 13 жовтня 2020року (справа №521/5009/20) зменшено розмір присуджених до стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/5 частки усіх доходів, але не менше 75% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

З розрахунків заборгованості по аліментам від 20 жовтня 2020року, 31 березня 2021року та 30 листопада 2021року. виданих державним виконавцем Арцьзького районного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) встановлено, що з часу присудження до стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач неналежним чином виконував батьківський обов`язок щодо сплати аліментів, а саме з липня 2018 року по червень 2019року не проводив виплати. З вересня 2019року по жовтень 2020року сплата аліментів мала періодичний характер, оплата проводилася не за кожен місяць, що призвело до утворення заборгованості. Сплата аліментів за період з жовтня 2020року по листопад 2021року хоча й здійснювалася ОСОБА_1 у розмірі більшому ніж визначено судовим рішення, проте переплачені кошти зараховувалися на погашення вже існуючої заборгованості. Станом на 01 грудня 2021року заборгованість по аліментам боржника становила 10 510,11грн. (а.с.11-14).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Частиною 1 статті 196 СК України передбачено, що, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

При виплаті аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, суд першої інстанції застосував саме таке правило та реалізував своє право на зменшення розміру пені, дослідивши обставини справи, докази, надані сторонами та здійснивши їх правову оцінку відповідно до частини другої статті 196 СК України та порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616 цс 18).

Доводи апеляційної скарги про те, що Малиновський районний суд м.Одеси у рішенні від 08 червня 2022року неправильно визначив розмір неустойки (пені) по аліментам в сумі 34024,64грн., колегія суддів визнає неприйнятними, оскільки суд в порядку ст.269 ЦПК України в ухвалі від 20 вересня 2022року виправив допущену описку, зазначивши правильний розмір присудженої до стягнення пені в сумі 10 510,11грн.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у відповідача протягом періоду з 01 квітня 2021року по 01 грудня 2021року заборгованості зі сплати аліментів за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин.

Колегією суддів був перевірений розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, наведений судом першої інстанції, з яким суд апеляційної інстанції погоджується та вважає, що розмір пені за прострочення сплати аліментів станом на 31 листопада 2021 року в сумі 10510,11грн. обґрунтованим. При цьому, ОСОБА_1 не наданий контррозрахунок розміру нарахування неустойки (пені), який спростовував би правильність проведених судом розрахунків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, які стосуються перевірки законності та обґрунтованості судового рішення на час його ухвалення, вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи та зібраним доказам, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо вимог представника позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

Встановлено, що 06 серпня 2020 року між ОСОБА_2 та адвокатом Нікітіною Г.Е. був укладений Договір про надання правової допомоги. 10 листопада 2022 року сторонами укладена Додаткова угода №2 до Договору від 06 серпня 2020 року.

Сторони договору погодили, що розмір гонорару за надання правничої допомоги за додатковою угодою, а саме за підготовку та написання відзиву на апеляційну скаргу у справі становить 2000,00грн.

У поданому представником позивача адвокатом НікітіноюГ.Є. відзиві на апеляційну скаргу, серед іншого заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 2000,00грн., які складаються із витрат позивача на надання їй правової (правничої) допомоги. Копія відзиву на скаргу направлена відповідачу засобами поштового зв`язку 11 листопада 2022року.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.137 ЦПК України).

Частиною восьмою ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

При вирішенні питань про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд касаційної інстанції у своїх постановах щодо застосування відповідних норм права, висновки у яких в силу ст.263 ч.4 ЦПК України є обов`язковими, неодноразово роз`яснював, «що у розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи».

Будучи достовірно обізнаним про заявлені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу вимоги щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням ОСОБА_2 правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу не заявив, що в силу вищенаведених норм процесуального права позбавляє суд апеляційної інстанції можливості з власної ініціативи вирішувати питання про співмірність заявлених вимог у цій частині.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2000,00грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, які відповідають критерію реальності наданих адвокатом юридичних послуг та критерію розумності їхнього розміру з виконаною роботою у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, судові витрати ОСОБА_1 , пов`язані зі сплатою ним судового збору за подачу апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ч.13 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 08 червня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у загальному розмірі 2000,00грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Г.В. Семиженко

І.В. Склярська