Справа № 463/8365/22
Провадження № 2/463/590/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання Фурик Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

встановив:

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, просить суд стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/5 частки від усіх видів доходів, щомісячно, до досягнення останнім 23 років; стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 505 грн на місяць до припинення сином навчання.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що позивачка та відповідач являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17.06.2013 з відповідача стягувались аліменти на утримання дітей в розмірі 2/5 частини із всіх видів заробітку (доходу). В той же час, після досягнення сином повноліття зупинилась виплата аліментів. На даний час ОСОБА_4 є повнолітнім, навчається на 1-му курсі денного відділення Інститут права, психології та інноваційної освіти Національного університету «Львівська політехніка», закінчує навчання в червні 2026 року. Так, відповідно до договору про надання платної освітньої послуги плата за навчання 15030 грн. оскільки, син навчається на денній формі навчання, він не має змоги влаштуватися на роботу, а відтак самостійно отримувати заробіток.

Позивач не має фінансової можливість самостійно надавати матеріальну допомогу синові, вважає, що батьки разом повинні і надалі поки син навчається утримувати дитину в рівній мірі. Однак відповідач добровільно відмовляється утримувати сина, хоча продовжує працювати на ПАТ «Дікергофф Цемент Україна», та має можливість надати матеріальну допомогу.

Тому просить стягувати з відповідача аліменти на час навчання сина у розмірі 1/5 від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову та додаткові витрати у розмірі 2505 грн.

Ухвалою судді від 26 грудня 2022 року відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

31.01.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що визнає позовні вимоги частково. Зокрема звертає увагу суду, що ним належним чином сплачувалися всі аліменти, заборгованість у нього відсутня. Крім того, 02.08.2013 відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , та у нього народились двоє дітей, а дружина перебуває у декреті. Його заробітна плата становить 25 000 грн. А тому останній готовий сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання, а саме до 01.07.2024 року (відповідно до договору №254-16 від 21.08.2022 про навчання) у розмірі 1/9 частини доходу (заробітку) щомісячно. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 505 грн на місяць просить відмовити за безпідставністю.

17.02.2023 від позивачки надійшла відповідь на відзив, у такій просить суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів викладених вище.

Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічно викладеними у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про народження (а.с.4) ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки в№525/25 від 16.09.2022 виданої національним університетом «Львівська політехніка», ОСОБА_4 є студентом першого курсу денної форми навчання Інституту права, психології та інноваційної освіти Національного університету «Львівська політехніка». Навчається на комерційній основі. Термін навчання до 01.07.2024 р.

Також до матеріалів справи долучено копію договору №254-16 від 21.08.2022 про навчання в Національному університеті «Львівська політехніка» від 21.08.2022р., та копію квитанції про оплату за навчання у розмірі 15030 грн.

Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 25.10.2022 ОСОБА_4 зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Позивачка звернулася до суду з вимогами по стягнення аліментів на утримання сина на час навчання у розмірі 1/5 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи. Позовні вимоги мотивує тим, що навчається на стаціонарній формі навчання, а отже немає змоги працювати. Її дохід не дає можливості забезпечити його проживання та утримання.

Відповідно до ч.9 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі СК України), сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття, а у випадку передбаченому ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів . Так при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув повноліття, однак продовжує навчання, навчається стаціонарно у Інституті права, психології та інноваційної освіти Національного університету «Львівська політехніка». Навчається на комерційній основі. Термін навчання по 01.07.2024 р. Відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце праці, у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково, матеріальне становище позивачки не дозволяє самостійно нести витрати по утриманню сина, який навчається. Тому враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/5 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років, підлягають задоволенню.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Однак, підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 505 грн на місяць до припинення сином навчання, відсутні враховуючи наступне.

Дійсно, згідно положеннями статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Однак, у своїй постанові від 16 жовтня 2019 року, Верховний Суд за результатами розгляду подібних правовідносин у справі № 219/1766/18, дійшов висновку, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Аналогічного висновку Верховний Суд притримувався і в своїх постановах від 01.04.2020 у справі №521/16268/18 та від 26.08.2020 у справі №336/1488/19.

З врахуванням наведеного, оскільки навчання спільної дитини сторін в вищому навчальному закладі для здобуття вищої освіти на платній основі не відноситься до особливих обставин, передбачених ст.185 СК України, і саме ця обставина являється підставою для продовження стягнення аліментів після досягнення повноліття, у суду не має підстав покладати на відповідача обов`язок нести витрати на навчання дитини в порядку, передбаченому ст.185 СК України, як додаткові витрати на дитину.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 82, 137, 141, 258, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 7, 182, 185, 200Сімейного кодексу України, суд

постановив:

позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно, починаючи з дня подачі позову 25.11.2022 року і до завершення навчання, але не пізніше ніж до досягнення 23 років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах суми платежу за один місяць у розмірі 1/5 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Рішення складено та підписано 20 лютого 2023 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця перебування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Г.Б. Жовнір