Справа № 278/1841/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила: встановити факт, що відповідач ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Позовна заява мотивована тим, що позивач та відповідач є колишнім подружжям, і мали спільного сина ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Син страждав на важкі хронічні хвороби; періодично знаходився на амбулаторному та стаціонарному лікуванні; останній час перед смертю у побуті був абсолютно безпорадним, потребував постійного стороннього догляду. Відповідач, достовірно знаючи про важкий стан сина, повністю усунувся від участі у його житті, не допомагав йому, покинув сина на позивача; не приймав участі у його похованні.

Зазначила, що відповідач ніколи не відвідував сина, не надавав йому жодної допомоги, хоча він перебував у безпорадному стані, про що остання повідомляла його та просила допомогти, але відповідач умисно ухилявся від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу своєму хворому сину. Натомість саме вона турбувалась та доглядала за хворим сином, купувала йому ліки, витрачала кошти на його утримання, сплачувала за комунальні послуги, якими користувався син, так як останній перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, серед його спадкоємців за законом є також і відповідач. Однак останній, на глибоке переконання позивача, має бути усунутий від права на спадкування на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України, оскільки за життя сина, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, свідомо ухилявся від надання останньому допомоги.

Відповідач не погодився з позовом, просив відмовити в його задоволенні. Згідно відзиву (а.с. 27-29) вказав, що позовна заява носить надуманий характер. Заперечував щодо твердження позивачки в частині наявності у сина як хронічних захворювань, так і його знаходження у безпорадному стані тривалий час, оскільки у сина була алкогольна залежність, при загостренні якої він проходив лікування, за яким звертався до лікувальних закладів переважно самостійно. Ніколи не ухилявся від допомоги синові ані від матеріальної (наскільки це було можливо), ані від підтримки та спілкування як зі своєю дитиною. Зазначив, що син працював, як офіційно, так і періодичними підробітками, що не свідчить про його тривалий безпорадний стан. Однак останнім часом ОСОБА_6 дійсно став зловживати спиртним, що призвело до погіршення стану його здоров`я. Вказав, що неодноразово спілкувався з сином з приводу зловживання спиртними напоями, намагався допомогти йому морально та підтримати; допомагав і матеріально як на ліки, так і на продукти. Кошти надавав і позивачці на утримання сина і на поховання після його смерті. При розлученні з відповідачкою він залишив їм із сином квартиру та не претендував на неї.

Не заперечив факту подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після померлого сина, однак зробив це з однією метою: щоб його частка спадщини була оформлена на онука ОСОБА_3 сина спадкодавця. Відповідно до його заяви від 15.02.2021 року, посвідченою нотаріусом Слюсарем В. В., яка долучена до спадкової справи, відповідач відмовляється від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 на користь сина померлого ОСОБА_3 .

Відтак, посилаючись на недоведеність вимог позивача, просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.11.2021 року (а.с. 127) залучено малолітнього ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

ОСОБА_4 не з`явились у судове засідання, просила розглянути справу без її участі (а.с. 157).

Згідно відзиву на позовну заяву (а.с. 154-157), ОСОБА_4 просила залишити позовні вимоги без задоволення через їх надуманість, які нічим не підтверджені, оскільки позовна заява, на її думку, виникла лише на підставі неприязних відносин позивача до відповідача.

У відзиві зазначила, що між нею та ОСОБА_7 був укладений шлюб, від якого у 2010 році народився ОСОБА_3 . У 2017 році шлюб між ними було розірвано у судовому порядку. Під час сумісного проживання із ОСОБА_8 останній на хронічні хвороби не хворів; працював на декількох роботах. Після розірвання шлюбу у них збереглись нормальні відносини, ОСОБА_6 продовжував піклуватись про їхнього сумісного сина, приймав участь у його житті, в тому числі і матеріально, через що вона не зверталась до суду з вимогою про призначення (стягнення) аліментів на утримання дитини.

Також вказала, що відповідач завжди спілкувався зі своїм сином ОСОБА_6 за його життя: і по телефону, і під час зустрічей, які відбувались між ними, в тому числі і відвідували їх сім`ю з дружиною ОСОБА_2 . Зазначила, що відповідач також допомагав її на той час чоловіку і з оформленням будинку; також останній допомагав ОСОБА_6 і з влаштуванням на роботу, разом їздили до Кіровоградської області працювати по два тижні на місяць. Вказала і про той факт, що їй відомо про матеріальну допомогу з боку відповідача позивачу ОСОБА_1 на поховання їхнього сина ОСОБА_6 .

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Божок Л. В. підтримали вказані позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Позивач стверджувала, що відповідач жодним чином не підтримував свого сина, який помер. За життя не надавав ані фінансової допомоги, якої він потребував, бо важко хворів, ані підтримував його морально: не телефонував, не спілкувався, однак такої підтримки з боку батька померлий дуже потребував останнім часом. Коли ОСОБА_6 необхідна була допомога через його безпорадний стан, батько не надав такої допомоги, а вона самостійно з її колишнім чоловіком була вимушена опікуватись сином, який без сторонньої допомоги самостійно не міг обходитись. Коли син помер, відповідач лише через тиждень дав позивачці 500 доларів США на поховання ОСОБА_6 . Зазначили, що лише позивач виконувала свій батьківський обов`язок як матір по відношенню до сина ОСОБА_5 . Відтак, на їх думку, оскільки відповідач ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, останній має бути усунутий від права на спадкування.

Крім того, адвокат Божок Л. просила суд не брати до уваги в якості доказу покази свідка ОСОБА_9 , оскільки остання є дружиною відповідача.

Відповідач та його представник адвокат Єсіна О. П. у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач наголосив, що з сином за його життя постійно підтримував зв`язок: телефонував, зустрічались та спілкувались з ОСОБА_6 ; допомагав йому фінансово, за можливості, оскільки є пенсіонером. Склав протекцію, щоб влаштувати сина на роботу до ТОВ «Фабрика класум», також разом їздили на заробітки на сілськогосподарські роботи. Підкреслив, що ОСОБА_6 ніколи не був інвалідом. Зауважив, що після розлучення з дружиною син важко психологічно переживав дану подію, відтак став зловживати алкогольними напоями. Позивач неодноразово спілкувався з цього приводу з сином; крім того, його возив на прийом до лікаря-нарколога та неодноразово давав гроші особисто синові на як на лікування від даної залежності, так і на продукти та інші речі. Відвідував сина періодично за місцем його проживання та тоді, коли його привезли після лікарні до позивача додому після останнього лікування, перед смертю. Щодо організації похорон сина зазначив, що на закупівлю продуктів їздили разом з позивачем, також приймав участь у всіх організаційних процедурах з вирішення даного питання. Крім того, надав 500 доларів США позивачу для оплати певних послуг, пов`язаних із похованням сина.

У свою чергу адвокат Єсіна О. також просила суд не брати до уваги в якості доказу покази свідка ОСОБА_10 , оскільки останній є чоловіком позивачки.

Свідок ОСОБА_10 (чоловік позивачки) повідомив, що із ОСОБА_1 вони проживають разом з 1999 року. Сину позивачки, ОСОБА_6 , дійсно було важко психологічно впоратись з розлученням, через що він періодично зловживав спиртним, і через що вони з дружиною звернулись до відповідача з проханням підтримати сина, однак отримали відмову. Женя останні півтора - два роки мав проблеми з ходою та не мав змоги щось робити самостійно; перебивався тимчасовими заробітками та не мав постійних коштів. Відтак він з позивачем його підтримували фінансово, в той час як відповідач не надавав йому фінансової допомоги. Підтвердив, що ОСОБА_6 дійсно лікувався чотири рази у наркодиспансері, де за лікування було сплачено ним з дружиною. Останній раз, коли ОСОБА_6 прийшлось отримувати лікування у медичному закладі, з 20.12.2020 року по 30.12.2020 року, він був у вкрай важкому стані, лежачій. Після лікарні ОСОБА_6 забрали до них з дружиною додому, оскільки йому треба був постійний догляд; позивач відвідав сина, однак не приніс продуктів та не надав грошових коштів. Повідомив суду, що зі слів його дружини позивача, йому відомо, що відповідач надав 500 доларів США останній для поховання сина, з яких частину треба було віддати старшому сину за операцію. Стверджував, що йому не відомо, що відповідач надавав будь-яку допомогу сину за життя. Позивачка казала йому, що відповідач телефоном спілкувався з сином, однак при ньому такого не було. Вважає, що батьки до смерті дитини мають піклуватися про свою дитину, чого не було з боку відповідача.

Свідок ОСОБА_11 (знайомий померлого ОСОБА_5 , його сусід) повідомив суду, що проживав з померлим по сусідству та були кумами, завжди були дружні стосунки. Останнім часом спілкувалися з ОСОБА_12 не так часто, оскільки останній почав зловживати алкоголем у великої кількості, через що і розірвав відносини з колишньою дружиною ОСОБА_13 . Йому не відомо про будь-які хронічні хвороби ОСОБА_6 , крім наявності наслідків після зловживання алкоголем. Єдине останній час перед смертю, десь за місяць, він скаржився на біль у ногах, через що йому було проблематично рухатись. Посвідчив, що і батько, і мама ОСОБА_6 з вітчимом приїздили до нього та відвідували сина. Останній місяць перед смертю ОСОБА_14 батьки відвідували його частіше, однак позивачку він бачив у кума частіше, ніж відповідача. Однак достамено знає, що ОСОБА_15 завжди спілкувався та підтримував відносини з батьком. Про вкрай незадовільний стан ОСОБА_6 матір повідомили сусідки, які допомагали ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_9 (дружина відповідача) показала суду, що знала ОСОБА_16 з його дитинства, стосунки у нього з батьком були добрі. Не припинив спілкування батько з сином і після одруження останнього і завжди допомагав йому і продуктами, і грошима. Повідомила, про наявність залежності ОСОБА_6 від алкоголю. Підтвердила, що і колишня дружина, і старший син ОСОБА_17 просили чоловіка повпливати на ОСОБА_16 з цього приводу. Позивач неодноразово не тільки розмовляв з сином на дану тему, а і намагався надати іншу допомогу. Вони з чоловіком неодноразово відвідували ОСОБА_16 у нього вдома. Крім того, їй відомо про те, що чоловік пропонував останнім часом роботу синові на підприємстві «Інтерстиль», однак той відмовився через наявність якихось заробітків.

Свідок ОСОБА_18 (теща ОСОБА_5 ) повідомила, що відносини її доньки з ОСОБА_19 завжди були добрими, в них є син. Пояснила суду, що саме через зловживання ОСОБА_6 алкоголем вони розійшлися з дочкою. Про якісь хвороби зятя їй не відомо; була якась бійка і ОСОБА_15 потрапив у лікарню, де його з дочкою і відвідували. Про те, що ОСОБА_15 лікувався від алкогольної залежності, їй не відомо. Зі слів доньки їй відомо, що ОСОБА_20 спілкувався зі своїми батьками. Також зі слів відповідача їй відомо, що останній відвідував свого сина вдома, доглядав за ним (брив його, тощо).

Також в якості свідка була допитана ОСОБА_21 , яка є за фахом лікарем. Повідомила, що померлий ОСОБА_22 у неї лікувався на протязі 2018-2020 років до чотирьох разів від алкогольної залежності. Зазначила, що перші рази ОСОБА_6 прибував на лікування самостійно і його стан не був дуже важким, хоча і прогресував з кожним разом. Однак останній раз, наприкінці 2020 року, стадія алкогольного делірія, який не виліковується, була вкрай важка: він не міг самостійно пересуватись, відтак до лікарні він прибув у супроводі матері, оскільки без сторонньої допомоги він не міг обходитись. Суду повідомила, що саме позивач завжди відвідувала сина, купувала йому ліки, що призначались в процесі лікування; відповідача вона ніколи не бачила в лікувальному закладі. Останній раз, коли ОСОБА_6 потрапив у важкому стані, він перебував у палаті інтенсивної терапії; дозвіл на відвідування хворих в такій палаті надає лише вона. Відповідачу такий дозвіл вона не надавала, відтак і не пам`ятає, щоб останній відвідував сина на лікуванні перед його смертю. З лікарні ОСОБА_5 забирала матір. Також пояснила про особливість даної хвороби і процес її лікування (виведення зі стадії алкогольного делірію або судомного синдрому, подальше лікування іншими спеціалістами, тощо).

Вислухавши думки учасників процесу, покази свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу (а.с. 5, 93).

Виписками-епікризом із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3027 від 06.08.2018 р (а.с. 43), №419 від 30.01.2019 р. (а.с. 44) та №5330 від 12.12.2019 р. (а.с. 45) підтверджується знаходження на лікуванні ОСОБА_5 з діагнозами: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, с-м залежності в д.ч. стримання; алкогольний делірій; судомний синдром.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 36.14, виданої на ім`я ОСОБА_5 (а.с. 6), який проходив лікування з 18.12.2020 р. по 28.12.2020 року, де серед діагнозів також зазначено: п/п розлад у наслідок вживання алкоголю, с-м залежності, в д.ч. стримання; алкогольний делірій, судомний синдром.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 4).

Причиною смерті, згідно лікарського свідоцтва про смерть №5426 (а.с. 8), вказано серцево-судинна недостатність, алкогольна кардіоміопатія.

З довідки Комунальної установи «Трудовий архів» Житомирської районної ради від 05.02.2021 р. №31 (а.с. 30), вбачається, що ОСОБА_5 працював в ТОВ «Інтерстиль» та був переведений на роботу в ТОВ «Класум» (період з 17.07.2000 р. по 31.10.2000 р.).

Довідкою від 06.08.2021 року за №10 виданою ТОВ «Фабрика класум» (а.с. 31) підтверджується той факт, що ОСОБА_5 працював столяром 3 розряду з 01.02.2001 р. по 15.06.2017 р.

З копії спадкової справи №1/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с. 84-105), вбачається, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулись: ОСОБА_2 (а.с. 87), ОСОБА_1 (а.с. 92) та малолітній ОСОБА_3 , від імені якого діє ОСОБА_4 (а.с. 99).

Заявою від 15.02.2021 року (а.с. 104) відповідач ОСОБА_2 відкликав свою заяву про прийняття спадщини за законом та заявою від тієї ж дати останній відмовився від прийняття спадщини на користь сина померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 105).

Позивач вказує, що відповідач має бути усунений від спадкування, оскільки ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця за життя останнього. Натомість саме нею оплачувались комунальні послуги за місцем проживання сина (а.с. 46-64), витрати на його лікування (а.с. 117-119) та поховання (а.с. 120-123).

З наданої інформації щодо здійснення телефонних дзвінків між позивачем та ОСОБА_8 вбачається, що вказані особи підтримували систематичний та регулярний телефонний зв`язок (а.с. 166-169).

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Аналогічні висновки щодо тлумачення і застосування частини п`ятої статті 1224 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 453/968/17 (провадження № 61-17623св19), 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 14 лютого 2022 року у справі № 296/12034/18 (провадження № 61-15140св20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Спадкодавець, яким є сином сторін, перебував у безпорадному стані нетривалий час, потребував догляду. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що син позивача та відповідача потребував тривалого догляду та допомоги саме відповідача, а останній свідомо ухилялася від надання такої допомоги спадкодавцю у зв`язку із його безпорадним станом: тобто, не доведено сукупність обставин, які відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України можуть бути підставою для усунення від спадкування.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено сукупність обставин, які відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України можуть бути підставою для усунення від спадкування.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позивач є особо з інвалідністю 2 групи (а.с. 9), відтак має пільги щодо оплати судового збору у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", витрати щодо проведення розгляду справи слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1224 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 17.02.2023 року.

Суддя О. М. Дубовік