Ухвала

18 січня 2023 року

м. Київ

справа № 463/4796/17

провадження № 61-83ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року в справі за позовом керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа:Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування майна,

встановив:

28 грудня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

ОСОБА_1 просить суд поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копії оскаржуваних судових рішень він отримав лише 14 грудня 2022 року, хоча доказів на підтвердження наведеного не надає. Вказує, що не отримав особисто копії рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони були надіслані на адресу, за якою він не проживає. Також заявник зазначає, що він не отримував копію апеляційної скарги, про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції не був повідомлений.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виняток з наведеного загального правила статті 127 ЦПК України викладено в частині третій статті 394 ЦПК України, відповідно до якої незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскаржувана постанова Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14 вересня 2020 року, проте касаційна скарга подана ОСОБА_1 лише 28 грудня 2022 року, тобто більше, ніж через один рік з дня складення повного тексту судового рішення суду апеляційної інстанції.

Визначений частиною третьою статті 394 ЦПК України строк є присічним (преклюзивним) і не підлягає поновленню. З його спливом особа втрачає право на касаційне оскарження незалежно від поважності причин його пропуску, за винятком випадків виникнення обставин непереборної сили та неповідомлення особи про розгляд справи.

За приписами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, процесуальний обов'язок доказування та подання відповідних доказів покладений саме на учасника справи.

Доводи заявника про те, що він не був повідомлений про розгляд справи судом апеляційної інстанції, не можна визнати поважними, оскільки ним не надано жодних доказів на підтвердження того, що апеляційним судом у порядку, передбаченому законодавством (станом на час розгляду справи Львівським апеляційним судом), не надсилалась на адресу ОСОБА_1 копія апеляційної скарги, не надано доказів її отримання чи неотримання заявником, а також доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не повідомлявся судом апеляційної інстанції про розгляд справи шляхом надіслання судових повісток про виклик в судові засідання.

Обов'язок подати касаційну скаргу у строк, передбачений статтею 390 ЦПК, покладено саме на учасника справи, а отримання судового рішення пізніше може свідчити про штучне збільшення строку для оскарження.

Безпідставне поновлення процесуального строку на касаційне оскарження свідчитиме про порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно подати суду заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень з доказами на підтвердження наявності виключних підстав для поновлення такого строку, передбачених пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України (зокрема, довідку апеляційного суду стосовно надіслання ОСОБА_1 копії апеляційної скарги та отримання/неотримання її останнім, а також стосовно повідомлення чи неповідомлення ОСОБА_1 про дати та час судових засідань в апеляційному суді, отримання чи неотримання останнім судових повісток про виклик в судові засідання в суді апеляційної інстанції).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Також відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До касаційної скарги заявником долучено оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 1 000, 00 грн.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

З тексту касаційної скарги та її прохальної частини вбачається, що заявник оскаржує судові рішення в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 1 600, 00 грн.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє визначити ціну позову, оскільки неможливо встановити вартість спірного нерухомого майна, витребувати яке просив позивач.

Таким чином, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості нерухомого майна) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості майна, витребувати яке просив позивач.

Оскільки до касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 000, 00 грн, тому ОСОБА_1 слід доплатити різницю судового збору, визначену відповідно до вимог закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перерахований або внесений до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, згідно з пунктом 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Заявник вказує у касаційній скарзі в якості третьої особи у справі Управління комунальної власності Львівської міської ради. Проте, як вбачається з тексту оскаржуваних судових рішень, які оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, указана особа не є третьою особою у справі, натомість третьою особою у справі є Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Таким чином, ОСОБА_1 слід визначитись з колом учасників справи.

З огляду на зазначене, заявнику необхідно визначитись з колом учасників справи та надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали, а також подати заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень з доказами на підтвердження виключних випадків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, а також доплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням виключних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов