Єдиний унікальний номер: 378/36/23
Провадження № 2/378/42/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2023 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Скороход Т. Н.

за участю секретаря: Соколової О.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Ставище справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з посиланням на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживали та набули право власності в його майні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .. ОСОБА_7 19.07.2006 вибув з двору, ОСОБА_4 вибув 16.07.2006 та ОСОБА_2 вибула 19.07.2006. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, спадщину після смерті якої прийняли її діти, спадкоємці за заповітом, які отримали свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, по частині кожен. Вважають, що ОСОБА_5 за життя набула право власності на вищевказаний житловий будинок і це право увійшло до складу її спадщини, яка відкрилася після смерті останньої. 14 вересня 2022 року державний нотаріус Ставищенської районної нотаріальної контори відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок через відсутність документів, які б свідчили про належність спадкового майна спадкодавцеві. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) вищевказаний житловий будинок, загальною площею 91 м кв., житловою площею 41 м кв., вартістю 351940 грн. розташований на приватизованій земельній ділянці.

Позивачі просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 на вищевказаного житлового будинку, за кожним.

Ухвалою судді Ставищенського районного суду 12 січня 2023 року відкрито провадження та справу призначено до підготовчого засідання (а.с. 68-69).

Позивачі та їх представник у судове засідання не прибули, позивачі подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі (а. с. 111-112).

Представник відповідача Ставищенської селищної ради в судове засідання не прибув. Представник Ставищенська селищна рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі представника.

Треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 123-124), про причини неявки суд не повідомили.

Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову представником відповідача, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до ксерокопій погосподарських книг Бесідської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки (а. с. 27-32) житловий будинок АДРЕСА_1 , 1963 року побудови, належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого у ньому проживали та не втратили права на частку в його майні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули право власності на майно колгоспного двору в рівних частках.

Відповідно до довідок Ставищенської селищної ради від 4 листопада 2022 року за №№ 1278, 1279, 1280 (а.с. 41, 42, 44) ОСОБА_7 вибув з двору 19.07.2006, ОСОБА_4 - 16.07.2006 та ОСОБА_2 - 19.07.2006 і через сплив трирічного строку давності, передбаченого ст. 71 ЦК України (1963 р.) втратили право на її витребування. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер (а.с. 43). ОСОБА_6 , розірвавши 16 серпня 1995 року шлюб із ОСОБА_4 , відновила дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » (а. с. 18).

Відповідно до копій технічного паспорту (а.с. 33-37), свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 21) вказаний житловий будинок «А1» загальною площею 91,0 кв. метри, житловою площею 41,0 кв. метри, погріб з шийкою «а/пг», прибудова «а», прибудова «а1», сарай «Б-1», гараж-літня кухня «В-1», ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, колодязь питний № 3, загальною вартістю 351940 гривень, розташований на приватизованій земельній ділянці кадастровий номер :01:002:0075.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (а. с. 19). До спадкового майна померлої належить вищевказаний житловий будинок. З копій Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23 червня 2020 року (а.с. 20), матеріалів спадкової справи (а.с. 77-89), свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с. 21, 23, 25, 26), свідоцтв про народження (а.с. 12, 17), витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 вересня 2022 року (а.с. 22, 24), довідки Ставищенської селищної ради від 19 вересня 2022 року № 988 (а.с. 46) встановлено, що після смерті ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк звернулися спадкоємці за заповітом, посвідченим 21 березня 2018 року за № 6 секретарем виконавчого комітету Бесідської сільської ради Ставищенського району Київської області ОСОБА_9 , діти померлої, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна.

14 вересня 2022 року державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність реєстрації права власності за спадкодавицею на вказаний на житловий будинок (а. с. 39).

Свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок Бесідською сільською радою на ім`я померлої не видавалося (а.с. 47), реєстрація права власності на даний будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 року не проводилась (а.с. 38) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а.с. 49).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХП 15 квітня 1991 року введений в дію Закон України "Про власність".

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Як вбачається із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_5 за життя набула права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , як на майно колгоспного двору, а позивачі набули право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 на частину (кожен) вказаного житлового будинку, тому позов слід задовольнити.

Оскільки позивачі в позовній заяві вказали, що понесені судові витрати просять покласти на них (а. с. 2-7), а Ставищенська селищна рада до пред`явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про стягнення або розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 15 ч. 1, 182, 392, 1223 ч. 1, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 2, 12, 81, 141, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 91,0 кв. метри, житловою площею 41.0 кв. метри, загальною вартістю 175970 (сто сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 91,0 кв. метри, житловою площею 41.0 кв. метри, загальною вартістю 175970 (сто сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Т. Н. Скороход