справа № 208/3490/22
№ провадження 2/208/300/23
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

секретаря судового засідання - Переверзова І.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Богемської С.О.,

представника відповідача - Двінського О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського округу Сухопарова Світлана Германівна «про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини»,

встановив:

1. Позиція позивача.

У липні 2022 року позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, заявив позовні вимоги:

встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що він з 2015 року і по час смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав із нею у квартирі АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві приватної власності. ОСОБА_2 не мала ні чоловіка, ні дітей. Стосунки які він мав із ОСОБА_2 , в них були як чоловіка та дружини, які вони мали бажання зареєструвати в передбаченому законом порядку, але коли дізналися про вартість сплати за реєстрацію шлюбу, то враховуючи невеликий рівень доходу, та їх поважний вік, продовжити проживати без реєстрації шлюбу. Потім в останні роки свого життя ОСОБА_2 була дуже хворою, і він доглядав за нею, бо вона не мала можливості сама пересуватися, хоча він звертався до різних державних і соціальних служб, але допомоги ОСОБА_2 від них не отримала. Так вони вдвох і жили разом, маючи спільних сімейний бюджет, спільні витрати, піклуючись один про одного. Коли ОСОБА_2 померла, то він здійснив її поховання, також допомогли сусіди. Після її смерті він продовжив проживати у квартирі що за життя належала на праві власності ОСОБА_2 , що також за її життя відповідало її волі. За час який минув зі смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , і по час розгляду справи по суті, він проживаючи у квартирі, фактично прийняв спадщину, несе витрати з оплати комунальних послуг, та фактично володіє зазначеним житлом. Жодна особа щодо його право на володіння, проживання і користування зазначеною квартирою не оспорювала і не оспорює.

З метою оформлення в передбаченому законом порядку прийняття спадщини, що відкрилася після ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , він звернувся до нотаріуса, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено та роз`яснено необхідність звернення до суду для встановлення зазначеного факту.

2.Позиція відповідача.

Представник Кам`янської міської ради зазначив, що з заявленим позовом не згоден, так як позивач не був обмежений у реєстрації шлюбу із спадкодавцем ОСОБА_2 , у разі якщо вони мали не це намір. А факт спільного проживання у квартирі АДРЕСА_1 , яка була власністю померлої, на думку сторони відповідача не доводить заявлений факт, який просить встановити позивач. А тому просять у задоволенні заявлених вимог, відмовити.

3.Позиція 3-ої особи.

3-я особа, приватний нотаріус Кам`янського міського округу Сухопарова Світлана Германівна, будучи належним чином сповіщена, згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, просила провести розгляд справи за її відсутності.

4.Процесуальні питання, заяви і клопотання.

26 липня 2022 року позивачем подано позов до провадження суду.

27 липня 2022 року відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження.

03 серпня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

19 жовтня 2022 року позивачем подано клопотання про витребування доказів та виклик свідків.

22 листопада 2022 року ухвалою суду витребувано за клопотанням сторони позивача, копію спадкової справи заведену після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

19 грудня 2022 року судом отримано копію спадкової справи № 28/2021 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

12 січня 2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

5.Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно до копії довідки виданої Заводським районним відділом в місті Дніпродзержинську за № 1222 від 24 листопада 2014 року, підтверджено факт того, що громадянка Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17 листопада 2014 року отримала посвідку на постійне місце проживання в Україні, серії НОМЕР_1 , замість втраченої посвідки серії ДП № 797 від 22 липня 2004 року, видану ВГІРФО Дніпродзержинського МУ (а.с. 15), за змістом якої підтверджено легалізація перебування громадянки Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України починаючи з 22 липня 2004 року.

Згідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , копія якого долучена до справи (а.с. 9-10), вбачається що він оформлений на ім`я ОСОБА_2 , станом на 22 червня 2009 року, за змістом якого вказана квартира має одну житлову кімнату.

Факт того, що ОСОБА_2 , 18 червня 1960 року мала захворювання, та стан її здоров`я перед смертю останньої, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , погіршився, та потребував стороннього догляду, підтверджено показами позивача, свідків і копією медичних документів (а.с. 16-17).

Згідно до Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 виданого Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро», зареєстровано смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Факт спільного проживання ОСОБА_2 і позивача ОСОБА_1 , без реєстрації, за адресою квартира АДРЕСА_1 , починаючи з 2015 року і на час смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджено актом про спільне проживання № 152 виданим КП КМР «Добробут» від 17 травня 2021 року, за наслідком комісійного обстеження та підтвердження встановленого факту сусідами з квартир АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Зі змісту копії спадкової справи № 28/2021 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , вбачається:

-Спадкова справа заведена 01 червня 2021 року Приватним нотаріусом Кам`янського міського округу Сухопаровою Світланою Германівною, за заявою ОСОБА_1 , від 01 червня 2021 року за № 86 (а.с. 51);

-Інших осіб які б заявили про прийняття спадщини відкритої на час смерті спадкодавця - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , не подавалося;

-Згідно довідки ТОВ «Абнент ХХІ» від 01 червня 2021 року (а.с. 54), померла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті була зареєстрована за адресою квартира АДРЕСА_1 , одна;

-Актом КП КМР «Добробут» № 152 від 17 травня 2021 року підтверджено факт спільного проживання без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із «…громадянською дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 починаючи з 2015 року…»;

-Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 01 червня 2021 року, підтверджено, що на час смерті спадкодавиця ОСОБА_2 у шлюбі не перебувала, дітей не мала (а.с. 58-62);

-Нотаріусом здійснювалися дії на пошук спадкоємців після спадкодавця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом розміщення оголошення у друкованих засобах (а.с. 55-56);

-у ОСОБА_1 на руках наявний оригінал договору купівлі-продажу квартири від 02 липня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Семеруніною К.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 581, на підставі якого ОСОБА_2 , громадянка Узбекистану, РНОКПП НОМЕР_3 , набула у право приватної власності кватиру АДРЕСА_1 (а.с. 69-70);

-право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу № 581, в реєстрі права власності на нерухоме майно 03 липня 2009 року, номер запису № 20823, книга 114, реєстраційний номер об`єкту 20421788 (а.с. 71).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої приватним нотаріусом Кам`янського міського округу Сухопаровою Світланою Германівною від 12 липня 2022 року (а.с. 20), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, - квартира АДРЕСА_1 , яка увійшла у склад спадщини відкритої на час смерті спадкодавця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з підстав необхідності підтвердження фактів передбачених ст. 1264 ЦК України, так як на час смерті спадкодавця інших осіб які б були зареєстрованими за адресою проживання ОСОБА_2 , підтверджено не було.

Допитані в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підтвердили, що за життя ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона познайомилася у 2015 році із позивачем ОСОБА_1 , з яким проживали як чоловік і дружина, за адресою квартира АДРЕСА_1 , мали спільний бюджет, витрати, вирішували спільно щодо придбання предметів, продуктів та інших потреб сім`ї, піклувалися один про одного. Наприкінці життя ОСОБА_2 була обмежена у можливості ходити і доглядати за собою, і саме позивач піклувався ОСОБА_2 , доглядав та утримував її, купував ліки, возив по лікарям. Коли ОСОБА_2 померла, позивач займався похованням померлої. Свідки стверджують, що за життя ОСОБА_2 , вона із ОСОБА_1 мала стосунки подружжя. Щодо родичів померлої, то свідками зазначено, що дітей у померлої не було, а була сестра яка за її життя приїздила до ОСОБА_2 один раз, і з нею остання не мала тісних родинних стосунків, контактів з якою остання не підтримувала.

6.Норми права застосовані судом.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло.

У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Стаття 325 ЦК України. Право приватної власності

1. Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

2. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

3. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи.

Стаття 355 ЦК України. Поняття і види права спільної власності

1. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

2. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

3. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Стаття 368 ЦК України. Право спільної сумісної власності

1. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

2. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

3. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

4. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Стаття 1216 ЦК України. Поняття спадкування

1. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України. Склад спадщини

1. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1258 ЦК України. Черговість спадкування за законом

1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Стаття 1261 ЦК України. Перша черга спадкоємців за законом

1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1264 ЦК України. Четверта черга спадкоємців за законом

1. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, - Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Ч. 4 ст. 3 Сімейного Кодексу України, - Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України, - Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Ч. 2 ст. 21 Сімейного Кодексу України, - Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Ч. 1 ст. 36 Сімейного Кодексу України, - Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

7.Висновки та мотиви ухваленого рішення.

Щодо факту спільного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі показів позивача, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , допитаних під час судового розгляду, разом із сукупністю доказів: Акту КП КМР «Добробут» № 152 від 17 травня 2021 року підтверджено факт спільного проживання без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із «…громадянською дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 починаючи з 2015 року…», медичними документами на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході судового розгляду на підставі належних, допустимих і достатніх доказів позивачем доведено що в період з 2015 року і по 02 квітня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації за адресою квартира АДРЕСА_1 , з якою мав спільне господарство, спільні стосунки як жінки та чоловіка, які проживали разом без реєстрації шлюбу, спільні витрати, плани щодо життєвих питань.

Так, згідно до правової позиції викладеної у постанові КЦС ВС від 28 серпня 2019 року № 588/350/15-ц, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Поняття ж сім`ї в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, як сім`ї що складається із осіб, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, набуло свого значення з часу набуття законної чинності Сімейним Кодексом України.

Так, як згідно до ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

А тому, визнання факту того, що за своє життя ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, із ОСОБА_1 починаючи з 2015 року і по час її смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 , узгоджується із правовим висновком Верхового Суду, викладеного у Постанові від 24.01.2020 року справа № 546/912/16-ц.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, суд зауважує, що у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження №61-44149св18) Верховний суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною 3 статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження 61-15926св).

Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

А отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

А тому згідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , є спадкоємцем четвертої черги, який має право на спадкування за законом на спадщину відкриту після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 як особа який проживав із спадкодавцем однією сім`єю більше п`ять років, до часу відкриття спадщини.

Щодо обсягу спадщини та її складових, та підстав для реалізації права на спадкування, суд виходить з наступного.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно до правової позиції ВС від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц, відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

А тому враховуючи вищезазначене, а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , згідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому у четверту чергу має право на спадкування за законом, на спадщину відкриту на час її смерті у склад якої входить:

-право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка набула за життя спадкодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02 липня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Семеруніною К.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 581, на підставі якого ОСОБА_2 , громадянка Узбекистану, РНОКПП НОМЕР_3 , набула у право приватної власності кватиру АДРЕСА_1 , та право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу № 581, в реєстрі права власності на нерухоме майно 03 липня 2009 року, номер запису № 20823, книга 114, реєстраційний номер об`єкту 20421788.

На підставі вище зазначеного, судом встановлено, що вирішення спору, надає всі умови для одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають, оскільки суд не може розглядати у позовному провадженні безспірні справи.

А тому в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

8.Судові витрати.

При зверненні із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок, що підтверджено квитанцією (а.с. 1).

Враховуючи що позивачем не заявлено про відшкодування понесених нею витрат, такі витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського округу Сухопарова Світлана Германівна «про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини» - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , є спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однією сім`єю більш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації і проживання спадкодавця - АДРЕСА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua

Сторони:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач -Кам`янська міська рада, юридична адреса реєстрації: 51900, область Дніпропетровська, місто Кам`янське, майдан Петра Калнишевського, будинок № 2;

третя особа - Приватний нотаріус Кам`янського міського округу Сухопарова Світлана Германівна, адреса реєстрації: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, вулиця Ковалевича, будинок № 2.

Повний текст судового рішення складений 10 лютого 2023 року.

Суддя Т.П.Івченко