Справа № 127/479/23
Провадження № 2/127/44/23
УХВАЛА

18 січня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З позовної заяви слідує, що позивач просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке було застосоване до неї на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 17 листопада 2009 року в межах примусового виконання рішення цього ж суду від 14 травня 2008 року в справі №2-2248/08 про розірвання кредитного договору та солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії Вінницьке регіональне управління ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором у сумі 17898,51 грн. Крім того, позивач в позовні заяві зазначає, що з вищевказаною вимогою він звертається до суду саме в позовному провадженні вважаючи, що такий захист свої прав та інтересів буде ефективним, посилаючись на постанову Верховного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17.

Вивчивши зазначену позовну заяву, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з таких підстав.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Гарантоване статтею 55 Конституції України право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

У порядку цивільного судочинства захист прав та інтересів особи здійснюється у порядку конкретного виду судового провадження (позовного, наказного, окремого), а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення. Крім того, у випадках, визначених законом, учасники виконавчого провадження вправі ініціювати розгляд питань, пов`язаних із виконанням судового рішення.

Відповідно до ч. 1, 4 ст.441 ЦПК тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Ч. 5 ст. 441 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ч.7 ст.441 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Аналізуючи перелічені норми, суд зауважує, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення на підставі за поданням державного або приватного виконавця в рамках виконавчого провадження в разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. При цьому боржник також має право звернутись до суду першої інстанції із відповідною заявою в порядку ч. 5 ст. 441 ЦПК для скасування такого обмеження.

Таким чином, порядок скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України передбачений розділом VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» та розглядається за окремою заявою боржника, а не в порядку позовного провадження.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до нього матеріалів, боржник звернувся до суду із позовною заявою в порядку загального позовного провадження, оскаржуючи тимчасове її обмеження у праві виїзду за межі України не враховуючи те, що виконання судових рішень є завершальною стадією судового провадження розглянутих по суті судових справ. На цій стадії судом можливий розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, в порядку регламентованому розділом 7 ЦПК України та за участі кола осіб, процесуальний статус яких відмінний від сторін позовного провадження.

Посилання позивача на постанову Верховного суду від 28 жовтня 2020 року в справі №331/8536/17 при визначенні способу захисту порушеного права є безпідставними, оскільки дані правовідносини не є подібними з огляду на те, що позивачем у справі, яка переглядалась Верховним судом, є особа на яку було накладено обмеження у праві виїзду за кордон, як на керівника підприємства-боржника, однак на час звернення до суду з позовом останній припинив виконувати обов`язки керівника підприємства-боржника та керівником даного товариства була інша особа. Отже, позивач в даній справі не є боржником. Крім того, останнім були використані всі можливі засоби щодо скасування встановлено обмеження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду у позовному провадженні, а раніше вжитий захід забезпечення виконання судового рішення може бути скасований судом за вмотивованою заявою боржника, поданою в порядку ст. 441 ЦПК України.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України (згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовується аналогія закону) с уддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в справі.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ч.1 ст. 186, ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Роз`яснити особі її право на звернення до суду з заявою в порядку передбаченому розділом VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: