П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року місто Київ

справа № 753/2788/22

провадження №22-ц/824/4317/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - КП «Київтеплоенерго»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Константиновим Олексієм Геннадійовичем,

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 28 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Котвицького В.Л.,

у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з 1 травня 2018 року надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, До 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надавало ПАТ «Київенерго».

Відповідач ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 , квартира під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води і відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, зобов`язана своєчасно сплачувати надані йому позивачем послуги.

Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 1 листопада 2021 року складає: 49828,53 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення 23114,19 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води 26714,34 грн.

Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15709,41 грн.

Добровільно відповідачка ОСОБА_1 заборгованість не сплачує.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 28 липня 2022 року позовні вимоги КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» заборгованість за комунальні послуги в розмірі 61851,56 грн., яка складається з: 5669,80 грн. - заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, 6320,23 грн. - заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води, 23114,19 грн. - заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, 26714,34 грн. заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води, 33 грн. - витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та судовий збір у розмірі 2341,32 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Константинов О.Г. подав апеляційну скаргу, в який просить рішення суду першої інстанції скасувати частково і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 5669,80 грн. за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та 6320,23 грн. заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року з централізованого постачання гарячої води.

В апеляційній скарзі посилаються на те, що рішення суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі, апелянт, зокрема, зазначає про неправильне застосування позивачем строків стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води. На думку апелянта, період, за який позивач має право стягувати заборгованість (в тому числі за попередній період), визначається строком позовної давності, тобто позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу тільки за останній три роки. Окрім того, вказує на те, що розрахунки заборгованості надані позивачем не містять належної інформації щодо способу нарахування заборгованості, не містять показників будинкового лічильника опалення та квартирного лічильника (лічильників) щодо нарахування заборгованості за гаряче водопостачання та здійснені з розрахунком на дві особи.

Крім того, посилається на те, що в матеріалах справи відсутні договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та договору приєднання, укладеного з ОСОБА_1 .

Також апелянт зазначає про те, що оскільки Постанова КМУ від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення» втратила чинність від 1 травня 2022 року, посилання позивача на неї при вирішенні справи є недоцільним.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін. Зазначає, зокрема, про те, що позивач звернувся до суду у межах позовної давності, оскільки про порушення своїх прав дізнався лише у жовтні 2018 року. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Крім того, представник позивача зазначає, що відповідач жодних заперечень чи/або відзив на позовну заяву щодо неотримання/ненадання/не користування послугами за адресою місця проживання не заявляв.

Ухвалою Київського апеляційного суду 24 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що проект договору про надання КП «Київтеплоенерго» послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води опублікована в газеті Київської міської ради - «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34.

ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 8 червня 1995 року є співвласником та зареєстрованою в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 і відповідно є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які постачало ПАТ «Київенерго» та на даний час постачає КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплатою спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 1 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг) право вимоги яких відступається за цим договором зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води в сумі 5669,80 грн. і 10039,61 грн., відповідно,за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно п.3.4.2 договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором.

Відповідно до п.1.3 Договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами із споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії.

Крім того, судом установлено, що відповідач своєчасно не вносить плату за отримані послуги з централізованого опалення та плату з постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 1 листопада 2021 року складає 49828,53 грн., з яких: заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 23114,19 грн.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 26714,34 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того відповідачка ОСОБА_1 , споживаючи послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає позивач КП «Київтеплоенерго» з 1 травня 2018 року, та який має право вимагати від відповідача виконання нею грошових зобов`язань з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, свої зобов`язання по здійсненню плати за надані послуги не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі, заявленому позивачем у позові.

Разом з тим, зважаючи на те, що представником відповідача заявлено про застосування до вимог позивача позовної давності, а також враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 9 лютого 2022 року, належних доказів на підтвердження переривання перебігу позовної давності по кожному з щомісячних платежів суду не надав, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення за період з 1 липня 2015 року по 1 квітня 2017 року не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. В той же час, в період з 12 березня 2020 року по 9 лютого 2022 року, коли позивач звернувся до суду, на території України діяв встановлений Урядом карантин, а отже визначений ст.257 ЦК України загальний трирічний строк позовної давності був продовжений, відповідно заява представника відповідача щодо застосування строку позовної давності за період, який передував трьом рокам до введення в Україні карантину, тобто до 12 березня 2017 року, підлягає задоволенню, відповідно підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення заборгованості, яка виникла з квітня 2017 року.

Визнаючи розмір заборгованості відповідача з централізованого постачання гарячої води, суд першої інстанції, врахувавши, що станом на березень 2017 року у відповідача рахувалась заборгованість з централізованого постачання гарячої води в сумі 3719,38 грн., та,застосувавши до вимог позивача в цій частині позовну давність, - суд вважав, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість в сумі 6320,23 грн. Крім того, зваживши на те, що станом на березень 2017 року у відповідача заборгованість за централізоване опалення була відсутня і почала накопичуватися з травня 2017 року, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 5669,80 грн. підлягають задоволенню.

Проте, повністю з такими висновками погодитись не можна, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№2189-VIII від 9 листопада 2017 року) споживач має право вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цієї ж статті Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Встановивши, що відповідачка ОСОБА_1 не здійснює оплату наданих їй послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, остання має заборгованість по оплаті вартості наданих позивачем та отриманих відповідачем послуг. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води не надавались або надавались неналежної якості або в кількості менший, ніж позивачем нараховані, стороною відповідача, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надано. Відсутність укладеного з позивачем договору, не звільняє ОСОБА_1 від сплати заборгованості, яка виникла у зв`язку з неоплатою наданих позивачем та спожитих відповідачем послуг.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18,20,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настав за розрахунковим.

Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Визначаючи суму заборгованості по за спожиті відповідачем о 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, суд виходив з того, що вимоги позивача в частині стягнення суми заборгованості вартості послуг з централізованого постачання гарячої води, яка утворилась до березня 2017 року, знаходиться поза межами позовної давності, про застосування якої просив відповідач, а тому відповідно вимоги позивач в цій частині підлягають задоволенню в сумі 6320,23 грн., за період з березня 2017 року по 1 травня 2018 року. Крім того, суд вважав, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 5669,80 грн. підлягають задоволенню, оскільки така утворилася з травня 2017 року по 1 травня 2018 року, тобто в межах позовної давності.

З такими висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч.1 та 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові..

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено , що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року до 20 травня 2020 року на всій території України був встановлений карантин.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 22 травня до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.

Далі дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року N 956, від 9 грудня 2020 року № 1236.

В подальшому дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року № 855, від 22 вересня 2021 року № 981, від 15 грудня 2021 року № 1336, від 23 лютого 2022 року № 229, від 27 травня 2022 року № 630.

Установлено, що позивач звернувся до суду з позовом у лютому 2022 року.

У відповідачки ОСОБА_1 виникла заборгованість з липня 2015 року. Зважаючи на те, що споживач зобов`язаний сплачувати щомісячні платежі за надані упопередньому місяці послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, тому позовна давність має застосовуватися до відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Відтак, до платежів з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з липня 2017 року по кінець червня 2018 року строк позовної давності сплив.

Вимоги п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо продовження строку, визначеного ст.257 ЦК України, на строк дії карантину застосовуються до вимог, позовна давності щодо яких не спливла.

Карантин був встановлений з 12 березня 2020 року. Таким чином, оскільки до платежів, які нараховані позивачем, починаючи з липня 2018 року, станом на березень 2018 року позовна давність не спливла, вимоги позивача мають бути задоволені частково.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував і дійшов помилкового висновку про те, що позовна давність має застосовуватися до платежів, які були нараховані до березня 2017 року.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в сумі 5669,80 грн. та послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 6320,23 грн.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

З таких обставин, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в сумі 5669,80 грн. та заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 6320,23 грн. Відповідно підлягає зменшенню визначена судом загальна сума заборгованості з 61851,56 грн. до 49861,53 грн., а також сума судового збору з 2341,32 грн. до 1887,54 грн. (2481 х 76,08% : 100%).

З урахуванням наведене та керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Константиновим Олексієм Геннадійовичем, задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 28 липня 2022 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в сумі 5669,80 грн. та заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 6320,23 грн. і в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

У зв`язку з скасуванням рішення Дарницького районного суду від 28 липня 2022 року в частині та ухваленням у цій частині нового рішення, зменшити загальну суму заборгованості та суму судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», відповідно з 61851,56 грн. до 49861,53 грн. та з 2481 грн. до 1887,54 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус