03.02.2023 Справа № 363/251/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Несин Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» в січні 2015 року звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те що 03.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 55 809,32 доларів США з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 01.06.2018 року зі сплатою процентів в розмірі 13,99 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту 03.06.2008 року укладено іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка площею 0,0605 га, що знаходиться на території СТ «Гідрогеолог», Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, та яка належить ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А. за реєстровим номером 3507. Окрім того, 03.06.2008 року та 27.01.2010 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 були укладені договори поруки, за яким остання, як поручитель зобов`язувалась перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником, умов щодо сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісійних, пені, а також можливих неустойок та інших витрат у розмірі, в строк та на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 4.3.2. та п. 4.3.3 Угоди до Кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався суворо дотримуватися положень цього Договору, а також договору іпотеки, сплачувати мінімальні необхідні платежі у розмірі та порядку і строки, визначені в кредитному договорі. Проте, у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору відповідач не здійснював погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування Кредитом. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3 Договору, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.3 Кредитного договору, у разі порушення вимог п. 4.3 та виключенням п. 4.3.3. та п. 4.3.4 цього договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10% від суми Кредиту.

04.02.2011 року Відкрите акціонерне товариство КБ «Надра» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», яке є правонаступником всіх прав і обов`язків ВАТ КБ «Надра».

У порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у результаті чого у ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка станом на 10.09.2014 року складає 84 917доларів 02 центи США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 1 099 827 грн. з яких:

- 51 427,44 доларів США, що дорівнює 666 077,61 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту;

- 28 225,19 доларів США, що дорівнює 365 566,85 грн. - заборгованість за відсотками;

- 4 387,74 доларів США, що дорівнює 56 829,10 грн. пеня за прострочення сплати кредиту;

- 876,65 доларів США, що дорівнює 11 354,15 грн. штрафу.

Просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 03.06.2008 року в розмірі 84 917,02 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 1 099 827 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 0,0605 га, що знаходиться на території СТ «Гідрогеолог», Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області шляхом його продажу ПАТ КБ «Надра» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з наданням ПАТ КБ «Надра» всіх повноважень продавця предмету іпотеки та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області Скарат О.І. від 16.02.2015 року відкрито провадження в цивільній справі.

Протокольною ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.05.2015 року в даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

26.01.2016 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області дану справу прийнято до провадження судді Рудюка О.Д. у зв`язку з повторним автоматизованим розподілом судової справи у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Скарлат О.І.

15.11.2016 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області провадження по даній справі зупинено до розгляду Шевченківським районним судом м. Києва цивільної справи № 761/38674/16ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору недійсним.

29.10.2018 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області провадження по даній справі поновлено та призначено розгляд справи за правилами позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

23.04.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Укрдебт Плюс» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N216868, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 165/П/14/2008-840 від 03.06.2008 року та іпотечним договором перейшло до ТОВ «Укрдебт Плюс».

Протокольною ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.07.2020 року замінено первісного позивача ПАТ КБ «Надра» на позивача ТОВ «Укрдебт Плюс».

Протокольною ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.01.2021 року по даній справі закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

23.03.2021 року до суду надійшли від представника відповідача адвоката Свірєпової А.В. письмові пояснення в яких відповідач позовні вимоги заперечує у повному обсязі. Вважає, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку» можливе лише за умови, що сторони не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору. Якщо сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку» є неналежним способом захисту. По-друге вважає, що відповідач жодної письмової вимоги від позивача про дострокове виконання кредитного договору не отримував. Також в матеріалах справи відсутні докази відправлення на адресу відповідача вказаної вище вимоги. По-третє, позивач не обґрунтував застосування до відповідача штрафної санкції в розмірі 10% від суми кредиту. По-четверте, вимоги банку в частині визначення ціни предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності не відповідають нормам діючого законодавства, оскільки початкова ціна предмету іпотеки при його реалізації має встановлюватися в рішенні суду. Крім того, надала до суду заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що наведений позивачем розрахунок кредитної заборгованості відповідача не може братися судом до уваги, оскільки до складу кредитної заборгованості були включені суми по несплаченим щомісячним платежам, по яким, на момент звернення банку до суду, сплив строк позовної давності. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Тобто вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором за період, який виник до 26.09.2011 року є безпідставними. Також має бути зменшення і суми процентів та штрафних санкцій, які розраховуються виходячи із розміру залишку тіла кредиту. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову(а.с. 198-203 т. 2).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Свірєпова А.В. в судове засідання 03.02.2023 року не з`явилася, до суду надала клопотання про проведення судового засідання 03.02.2023 року без участі представника відповідача, проти позову заперечує в повному обсязі, просить врахувати подані письмові пояснення надані у вступному слові та заяву про застосування строків позовної давності.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяв та клопотань до суду від неї не надходило.

03.02.2003 року протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступноговисновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

03.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 165/П/14/2008-840, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 55 809,32 доларів США з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 01.06.2018 року зі сплатою відсотків в розмірі 13,99 % річних за користування кредитом (а.с. 8-12 т. 1).

В забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту 03.06.2008 року було укладено іпотечний договір № 165/П/14/2008-840, предметом якого є земельна ділянка площею 0,0605 га, що знаходиться на території СТ «Гідрогеолог», Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, та яка належить ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А. за реєстровим номером 3507 (а.с. 14-17 т. 1).

Окрім того, 03.06.2008 року та 27.01.2010 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладені договори поруки, за яким остання, як поручитель зобов`язувалась перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником, умов щодо сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісійних, пені, а також можливих неустойок та інших витрат у розмірі, в строк та на умовах, передбачених кредитним договором.

04.02.2011 року ВАТ КБ «Надра» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», яке є правонаступником всіх прав і обов`язків ВАТ КБ «Надра».

23.04.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Укрдебт Плюс» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N216868, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 165/П/14/2008-840 від 03.06.2008 року та іпотечним договором перейшло до ТОВ «Укрдебт Плюс».

Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

При зверненні в суд з позовом ПАТ КБ «Надра» посилалося на те, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань станом на 10.09.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 84 917 доларів 02 центи США, та просить суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 4.4. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

У іпотечному договорі міститься відповідне застереження, що передбачає отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця.

Так, у п. 5.3 договору іпотеки сторони погшодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, у порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Отже, вбачається, що сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і не передбачили можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про застосування процедури продажу предмету іпотеки на користь третьої особи.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

При зверненні до суду з зазначеним позовом позивачем обрано спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 29 травня 2019 року по справі № 310/11024/15-ц зроблено наступні висновки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (ч. 3 ст. 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (ст. 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (ст. 38 Закону).

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному ст. 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному ст. 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина 2 статті 36 Закону яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За змістом припису ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.

З договору іпотеки № 165/П/14/2008-840 від 03.06.2008 року вбачається, що сторони визначили, що такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки як отримання права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» може бути здійснено лише у позасудовому порядку (п. 5.3 іпотечного договору).

Таким чином, оскільки таке право позивача передбачено умовами іпотечного договору тому позивач, звернувшись до суду з позовною вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, як іпотекодержателя.

А отже, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з наданням всіх повноважень продавця предмету іпотеки - задоволенню не підлягає.

З урахуванням положення статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 12, 33, 35, 36, 37, 38 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 15, 16, 204, 525, 526, 626, 627, 628, 629, 1050 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 15, 76-81, 89, 95, 141, 177, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (ЄДРПОУ 43212924, 04073, м. Київ, пр. Степана Бандери, 28-А).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Третя особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Суддя О.Д. Рудюк