Дата документу 01.02.2023
Справа № 334/4075/22
Провадження № 2/334/300/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Коваль К.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Петрова Г.М.

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Волнової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 та Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

встановив:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 із вимогою про звільнення від сплати заборгованості за аліментами на утримання їх спільної з відповідачем дитини. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що не має можливості погасити вказану заборгованість, оскільки тяжко хворіє, є інвалідом, безробітним та регулярно два рази на рік проходить стаціонарне лікування. Позивачу встановлено діагноз - наслідки перенесеної важкої закритої черепно-мозкової травми у вигляді п/травматичної енцефалопатії, лівобічний пірамідний синдром, лікворно-гіпертензійний, синдром вегатативної дисфунції. Симптоматична епілепсія з рідкими генералізованими епінападами (виписки з медичної картки хворого додаються). Дана хвороба прогресує та епілептичні напади трапляються все частіше. Під час епілептичних нападів позивач втрачає свідомість. Це також трапляється на вулиці та майже під час кожного такого гпінападу позивач залишається без цінних речей (телефону, грошей) які були з собою, внаслідок їх крадіжки злодіями. У зв`язку із вказаною хворобою позивач не може знайти роботу, оскільки роботодавці відмовляють у прийнятті на роботу, як тільки дізнаються про діагноз позивача.

Єдиним джерелом доходів позивача є пенсія по інвалідності у розмірі 2027 грн. та допомога по безробіттю, яка за червень 2022 р. склала 653,77 грн. Інших доходів немає. Крім того, внаслідок наявності вказаної заборгованості, позивач не може оформити субсидію на житлово-комунальні послуги та вимушений майже всю свою пенсію витрачати на оплату ЖКП. Тому позивач не має можливості сплатити заборгованість по аліментам.

Відповідач та її представник заперечили проти задоволення позову у повному обсязі, вказавши на те, що заборгованість зі сплати аліментів у позивача виникла не через тяжку хворобу, а через неналежне виконання свого обов`язку з їхньої сплати, адже діагноз позивачу встановили у 2014 році, проте заборгованість була наявна майже увесь час із дати ухвалення відповідного рішення. У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що позивач систематично і умисно не сплачує аліменти, і здійснював хоч якісь погашення свого боргу лише коли арештовували його майно чи відкривали кримінальне провадження через злісне непогашення аліментів.

На її думку, на даний час єдиною підставою для звернення позивача до суду із позовом є його бажання виїхати за межі України.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 27.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 26.10.2022 року, однак неодноразово відкладалось за клопотаннями представників позивача та відповідача.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2004 у справі № 2-4700/2004 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 230 грн., але не менше одного встановленого неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 28.09.2004 до її повноліття та додаткові кошти на утримання у розмірі 100 грн., щомісячно.

В подальшому, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2007 у справі №2-1640/2007 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення стягуваних аліментів та коштів на додаткове утримання неповнолітньої дитини задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн., з індексацією відповідно до закону, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності даного рішення і до досягнення нею повноліття, а також додаткові кошти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 200 грн., щомісяця.

У зв`язку із досягнення ОСОБА_3 повноліття та її навчанням у вищому навчальному закладі, ОСОБА_2 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 у справі № 333/4738/13-ц вказаний вище позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісяця, з урахування індексації чинного законодавства до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання, починаючи з 19.06.2013 року, без врахування часу канікул.

Згідно розрахунків заборгованості від 15.08.2022, наданих Комунарським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) станом на 31.07.2022 року заборгованість позивача перед відповідачем складає 27462,01 грн., а саме:

- 4 309,29 грн. - заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 2-1640/2007, виданим Ленінським районним судом м. Запоріжжя;

- 23 125,72 грн. заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 333/4738/13-ц, виданим Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

В 2014 році позивачу вперше встановлено інвалідність ІІ групи.

В 2019 році встановлено позивачу встановлено III групу інвалідності безстроково. Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 05.11.2019 ОСОБА_1 протипоказана тяжка фізична праця та стато-динамічні навантаження.

IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Приписами частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) унормовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень частини другої статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від заборгованості по аліментам, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має суттєве значення.

Аналогічна позиція щодо оцінки «обставин, що мають суттєве значення» в контексті ст. 197 СК України, висловлена й у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №177/1090/18.

При цьому законодавець у конструкції ст. 197 СК України чітко зазначив, що необхідною передумовою звільнення платника аліментів від сплати заборгованості є виникнення такої заборгованості, зокрема, у зв`язку з тяжкою хворобою.

Судом встановлено, що позивач фактично мав заборгованість зі сплати аліментів в тому чи іншому розмірі ще з дати ухвалення Ленінським районним судом м. Запоріжжя рішення від 16.12.2004 року.

Тобто первісно борг у позивача виник ще майже за 10 років до встановлення йому інвалідності.

Загальними приписами законодавства, яке регулює питання, пов`язанні із примусовим виконанням судових рішень визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, зокрема, надавати відомості щодо свого майна та у встановлений спосіб виконувати рішення суду.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що заборгованість позивача перед відповідачем виникла не через його тяжку хворобу чи інші обставини, що мають суттєве значення, а через поведінку самого позивача, відтак вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 та Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 06.02.2023 року.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін