Справа № 305/1445/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Маркуся Михайла Івановича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 26 травня 2022 року (у складі судді Марусяк М.О.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору відділ у Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання установити межові знаки, визнання недійсною технічної документації, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання учинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом у липні 2019 р.

Після збільшення позовних вимог (т.1, а.с.239-241) остаточно просив:

-зобов`язати відповідача ОСОБА_1 не перешкоджати використанню належної позивачу ОСОБА_3 земельної ділянки;

-зобов`язати встановити межові знаки згідно з належними документами;

-у разі підтвердження указаних у позові порушень визнати недійсною технічну документацію по відновленню меж;

-скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :08:001:0136, яка на праві власності належить ОСОБА_1 ;

-при встановленні факту самовільного встановлення огорожі та інших споруд з боку ОСОБА_1 на ділянці ОСОБА_3 зобов`язати відповідача за власний кошт зруйнувати самовільно збудовані будівлі;

-судові витрати стягнути з відповідача в повному обсязі.

Заявлені вимоги обґрунтовані таким.

22.07.2016 р. позивач на підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0066, площею 0,03 га (триста кв. м), розташовану під будівлею " АДРЕСА_1 .

Того ж дня позивач згідно з нотаріально посвідченим договором дарування нежитлової будівлі набув у власність нежитлову будівлю "Колиба", розташовану в АДРЕСА_1 .

Окрім того, 02.11.2018 р. позивач набув право власності на земельну ділянку, кадастровий № :08:001:0663, яка є суміжною з указаною земельною ділянкою за кадастровим № :08:001:0066.

Поряд з цими земельними ділянками розташована земельна ділянка за кадастровим № :08:001:0136, яка з 2006 р. належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .

Наразі відповідач на підставі ніби то наявних у нього документів виніс межі своєї ділянки в натурі, визначаючи їх самостійно, чим фактично збільшив належну йому земельну ділянку за кадастровим № 123656200:08:001:0136, тобто самовільно розширив її межі. В подальшому відповідач, ігноруючи право власності позивача, самовільно встановив визначені ним межі земельної ділянки, які подекуди фактично проходять через належне позивачу приміщення будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та надалі самовільно вчиняє дії, що прямо заборонені законодавством України.

Насправді межі земельної ділянки відповідача за кадастровим № :08:001:0136 ніяким чином не проходять через будівлю «Колиби», а фактично проходять на невеликій відстані поза будівлею. Згідно з ситуативним планом та викопіровкою з генерального плану розбудови полонини «Драгобрат» самовільно встановлені відповідачем межі земельної ділянки не відповідають технічній документації на виділення цієї земельної ділянки. Наявне відновлення меж у натурі фактично змінило конфігурацію земельної ділянки відповідача, що не відповідає чинному Наказу № 376 від 18.05.2010 «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», ст.55 Закону України «Про землеустрій» і ст.107 ЗК України.

Позивач вважає, що після відновлення меж у натурі відповідач здійснив захват частини його земельної ділянки.

За захистом своїх порушених прав і з метою зафіксувати самовільне захоплення відповідачем земельної ділянки позивача та припинити вищевказані дії позивач звернувся до органів поліції, за наслідками чого йому було рекомендовано звернутись з відповідним позовом у межах цивільного законодавства.

Рішенням Тячівського районного суду від 26.05.2022 р. збільшені позовні вимоги задоволено:

-Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати використанню належної ОСОБА_2 земельної ділянки шляхом зобов`язання встановлення межових знаків згідно з належними документами;

-Визнано недійсною технічну документацію по відновленню меж та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :08:001:0136, яка на праві власності належить ОСОБА_1 ;

-Зобов`язано ОСОБА_1 за власний кошт зруйнувати самовільно збудовані будівлі;

-Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Указане судове рішення мотивоване обґрунтованістю і доведеністю позовних вимог.

У апеляційній скарзі адвокат Маркусь М.І. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції із підстав, передбачених ст. 376 ч.1 п.1, п.2, п.4 ЦПК України, та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-Відповідач ОСОБА_1 не може бути суб`єктом відповідальності, оскільки станом на час звернення позивача до суду, а також на час розгляду та винесення рішення у справі не був власником земельної ділянки та не є її володільцем, про що суд був проінформований;

-Суд, будучи обізнаним про належність права власності на земельну ділянку іншій особі, вирішив питання щодо прав та обов`язків особи, яка не була залучена до участі у справі та яка мала бути належним відповідачем у спорі;

-Судом не було надано правової оцінки тому, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0136 як об`єкт цивільних прав виникла у жовтні 2006 р., її межі були визначені в натурі та з того часу не змінювались;

-Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) самостійного правового значення не має, а тому не може бути самостійним предметом оскарження і визнання недійсною.

У письмовому відзиві адвокат Крайниковець В. в інтересах ОСОБА_2 просить залишити рішення суду першої інстанції у силі.

Узагальнені заперечення зводяться до викладення фабули спору та цитування письмових доказів і низки законодавчих актів, однак не містять жодного спростування доводів апеляційної скарги.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 і його представник адвокат Маркусь М.І., підтримали апеляційну скаргу повністю. Представник позивача адвокат Лещинець Л.В., не визнав скарги з мотивів, викладених у письмовому відзиві.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції у цілому та ухвалення судового рішення про відмову в позові з таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що стороною позивача доведено факт учинення відповідачем ОСОБА_1 перешкод позивачу ОСОБА_2 у праві вільного користування земельними ділянками, які належать йому на праві приватної власності, шляхом самовільного розширення меж земельної ділянки, зміни її конфігурації та самовільного встановлення огорожі, що стороною відповідача не спростовано.

При цьому, суд установив наступні факти й обставини.

Позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0663 площею 0,0845 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та листом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 29-7-0.25-348/110-19 від 03.09.2019 р., а також земельної ділянки з кадастровим № :08:001:0066 площею 0,03 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою № 65072561 від 04.08.2016 р.

На указаній земельній ділянці знаходиться будівля « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 68,70 кв. м, яка належить позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності за договором дарування нежитлової будівлі «Колиба», укладеним 22.07.2016 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченим нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., і зареєстрованим у реєстрі за № 6253.

Відповідач ОСОБА_1 є власником суміжної з позивачем земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0136 площею 0,004 га, цільове призначення для іншого комерційного призначення, яка знаходиться на землях Ясінянської селищної ради, за межами населеного пункту, на полонині Драгобрат Рахівського району Закарпатської області, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 432694 від 16.07.2009 р.

Згідно з висновком судового експерта від 14.12.2020 № 0036/2020, складеного за результатами проведеної земельно-технічної експертизи, вбачається, що відповідно до проекту землеустрою між земельною ділянкою з кадастровим номером :08:001:0136 і земельною ділянкою з кадастровим номером :08:001:0066 наявний прохід, тобто з урахуванням кадастрових номерів та генерального плану видно, що між земельною ділянкою з кадастровим номером :08:001:0066, яка належить ОСОБА_2 , та земельною ділянкою з кадастровим номером :08:001:0136, наявний прохід шириною 4 м. Натомість, згідно з фактичними обмірами, на час огляду, такий прохід шириною 4 м між указаними земельними ділянками відсутній, а на його місці розташована частина земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0136. Окрім того, судовим експертом встановлено, що проект землеустрою відповідає генеральному плану, однак саме розташування земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0136 не відповідає технічній документації та генеральному плану в частині проходу.

Судовим експертом також було встановлено, що технічна документація, виготовлена на замовлення ОСОБА_1 для отримання в оренду та подальшого викупу земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0136, не відповідає встановленим вимогам, порушує права суміжного землекористувача ( ОСОБА_2 ), а тому підлягає скасуванню.

Водночас, оскільки розташування земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:013 площею 0,004 га, цільове призначення для іншого комерційного призначення, яка знаходиться на землях Ясінянської селищної ради, за межами населеного пункту, на полонині Драгобрат Рахівського району Закарпатської області не відповідає технічній документації і генеральному плану в частині проходу, то це є підставою для скасування державної реєстрації речового права на вказану земельну ділянку.

Суд визнав безпідставним посилання представника відповідача адвоката Репарюк О.В., про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем по справі, оскільки він у 2018 р. на підставі договору дарування відчужив земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0136 іншому громадянину, через ненадання доказів у підтвердження вказаної обставини в строки, передбачені ст. 83 ЦПК України.

Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції через порушення ним норм процесуального права.

Так, у першу чергу правової оцінки потребує питання про склад учасників судового процесу (суб`єктний склад відповідачів), у зв`язку з чим колегія суддів зауважує наступне.

Установлено та не спростовано, що на момент звернення ОСОБА_2 до суду власником суміжної (до земельних ділянок позивача) земельної ділянки за кадастровим номером :08:001:0136 є ОСОБА_5 на підставі договору дарування земельної ділянки від 08.11.2018 р.

Указана обставина була зазначена в листі Відділу в Рахівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 03.09.2019 р. у відповідь на запит адвоката Коваленка О.М. (представника позивача ОСОБА_2 ), який (лист) за клопотанням указаного представника був судом долучений до справи (т.1, а.с.51-56, 186-190) та у висновку експерта від 14.12.2020 р. (т.1, а.с.205-216), тобто ще на стадії підготовчого провадження, а також у доданій до клопотання стороною відповідача Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно з якою власником земельної ділянки за кадастровим № :08:001:0136 є ОСОБА_5 (т.2, а.с.12), який, проте, не був залучений до участі у справі.

Відповідно до вимог частини третьої статті 53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно з пунктами 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Однак, усупереч указаним положенням закону судом першої інстанції не було вжито заходів зі з`ясування питання про склад учасників справи та не перевірено наявну в справі інформацію про іншого власника земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0136, що має істотне значення для встановлення належного кола відповідачів і правильного вирішення спору.

Визнання судом першої інстанції безпідставним твердження сторони відповідача про неналежність ОСОБА_1 як відповідача через ненадання доказів у підтвердження указаної обставини в строки, передбачені ст. 83 ЦПК України, є необґрунтованим, оскільки таким доказом у справі є Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка за наявності даних про іншого власника ( ОСОБА_5 ) в інших письмових доказах ще на стадії підготовчого провадження могла бути самостійно перевірена судом.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи,інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки суд першої інстанції залишив цю обставину (суб`єктний склад відповідачів) поза увагою, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних можливостей усунути вказане порушення, то оскаржене рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з процесуальних підстав, що водночас не позбавляє зацікавлених осіб звернутися у суд із новим позовом до належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.4, ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Маркуся Михайла Івановича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково. 2.Рішення Рахівського районного суду від 26 травня 2022 року скасувати. 3.У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити. 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 5.Повне судове рішення складено 17 лютого 2023 р.

Судді: