КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/643/22 Головуючий у 1 інстанції: Плахотнюк К.Г.
провадження №22-ц/824/3312/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

при секретарі: Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Паламарчук Наталії Володимирівни - представника ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2022 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Торута Людмила Павлівна, до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Торута Л.П. до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

31 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення зазначеного позову у вигляді накладення арешту шляхом заборони на відчуження домоволодіння, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , розташованого по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 19791301).

Заява обґрунтована тим, що такий вид забезпечення позову є співмірним і адекватним, направленим на унеможливлення відчуження на період вирішення спору, а також стверджувала, що невжиття зазначених вище заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду у майбутньому, у разі його задоволення.

У зв`язку з зазначеним вище просила накласти арешт на майно шляхом заборони на відчуження домоволодіння.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт шляхом заборони на відчуження домоволодіння, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , розташованого по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 19791301).

В апеляційній скарзі адвоката Паламарчук Н.В. - представника ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву про забезпечення позову, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, які відповідно є недоведеними, хоча суд першої інстанції вважав їх встановленими, а саме: наявність спору між позивачем та відповідачем, існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, майновий стан відповідача, відповідність виду забезпечення позову, про який просила позивачка, її позовним вимогам, включаючи доцільність застосування одночасно двох видів забезпечення позову, а також співмірність відповідних заходів, що призвело до хибного висновку про задоволення заяви позивачки про забезпечення позову.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 мають майновий характер, між сторонами виник спір щодо повернення коштів, які надавались для придбання майна та існує обґрунтоване припущення щодо можливості відчуження майна на користь третіх осіб, що призведе до невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно з п.6 зазначеної Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник спір щодо стягнення коштів, які надавались для придбання майнового комплексу.

Так, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 вказувала на те, що існує реальна загроза того, що відповідач може відчужити або передати в іпотеку те майно, яке перебуває у його власності, а тому це зробить неможливим або утрудненим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Встановлено, що ОСОБА_1 будучи одноособовим власником домоволодіння, яке, як вважає ОСОБА_2 , має можливість відчужити на користь інших осіб. Враховуючи те, що між сторонами виник спір щодо стягнення коштів, є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №754/6415/18 (провадження 61-44759св18) суд вказав, що: «…забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову у позові.

Відповідно до матеріалів справи позовні вимоги ОСОБА_2 мають майновий характер. Також між сторонами виник спір щодо повернення коштів, які надавались для придбання майна, та існує обґрунтоване припущення щодо можливості відчуження майна на користь третіх осіб, що призведе до невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно, або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Виходячи з наведеного, враховуючи предмет даного позову, наведені обставини та надані докази заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявником обґрунтовано наявність забезпечення позову у вигляді накладення арешту шляхом заборони на відчуження домоволодіння, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , розташованого по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 19791301), оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне створити умови для виконання судового рішення, ухваленого за заявленими позовними вимогами, у випадку задоволення їх судом.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги адвоката Паламарчук Н.В. - представника ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2022 року про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Паламарчук Наталії Володимирівни представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2022 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: