Справа № 344/6527/22
Провадження № 22-ц/4808/158/23
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)
суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.
серкетаря Петріва Д.Б.
з участю представника ОСОБА_1 адвоката Грабовецького О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 жовтня 2022 року ухвалине у складі судді Пастернак І.А. у м.Івано-Франківськ у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей шляхом зміни способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей шляхом зміни способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 26.05.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилося двоє дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 20.09.2021 року рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між ними розірвано. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.12.2021 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 (одній тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму визначеного на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. У відповідача є на утриманні двоє неповнолітній дітей від попереднього шлюбу, на утримання яких відповідно до рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.12.2019 року у справі 603/512/19 з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1059,00 грн на кожну дитину щомісячно. Станом на сьогоднішній день матеріальне становище відповідача значно покращилось. Відповідач працює у військовій частині НОМЕР_1 , та загальний його дохід за період з 01.03.2022 року по 01.05.2022 року складає 82 896 грн. За таких обставин позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітній дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, донька ОСОБА_7 відвідує самооплатний гурток англійської мови у ДНЗ № 23 «Дударик» з 01.12.2020 року. За період з жовня 2020 року по січень 2021 року нею було сплачено на рахунок Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради 1 611 грн, та за лютий 2022 року 380 грн тому просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 995,50 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 жовтня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей шляхом зміни способу їх стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 02.12.2021 року у справі №344/4410/21 з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши їх з 1 500,00 (однієї тисячі п`ятсот) гривень до 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на утримання дитини, що становить 995 (дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн 50 коп.

В решті вимог позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави - 992 гривень 40 копійок судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового яким просить змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 02.12.2021 року з 1 500 00 грн до 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Зокрема вказує, що станом на час розгляду Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області справи № 344/6527/22 фактично взагалі нічого не змінилося в сторону покращення, тобто його матеріальне становище погіршилось, а не покращилось, як це собі уявляє позивачка, оскільки він є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 по контракту, що в АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою № 350/484/768 від 13.09.2022 р. з місця служби, а єдиним джерелом доходів що в 2021 році, що зараз є заробітна плата військовослужбовця. Також Івано-Франківським міським судом не враховано, що на сьогодні фактично його матеріальне становище погіршилось, так як одержуваного ним доходу фактично вистачає для сплати визначеного судом розмір аліментів, а саме 2 744,00 грн за липень на двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, стягнення яких проводиться на підставі рішення Монастириського районного суду Тернопільської області, та 5 435,48 грн за липень 2022 р. на двох неповнолітніх дітей від шлюбу із ОСОБА_2 , стягнення яких проводиться на підставі рішення Івано- Франківського міського суду, та 5 000,00 грн витрати на оплату по Договору оренди житлової квартири, яку він використовує для власного проживання та проживання теперішньої дружини ОСОБА_8 . З приводу стягнення додаткових витрат то кошти на вказані витрати вважає, що вже поніс так як кошти на оплату гуртків передавав готівкою або перераховував на банківський рахунок ОСОБА_2 , а тому вказану вимогу вважає спробою стягнути з нього кошти, які ОСОБА_2 використає у власних цілях, а не на оплату і так оплачених гуртків для дитини. Також Івано-Франківським міським судом не враховано, що його матір є пенсіонером тому він повинен допомагати їй фінансово теж, оскільки його батько помер і вона залишилась сама.

У січні 2023 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує доводи подані апелянтом, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим просить залишити його без змін. Зазначає, що на даний час дохід відповідача суттєво збільшився, що підтверджується інформацією про нарахування грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 за період з 28.02.2022 року по 31.08.2022 року (6 місяців) нараховано 113 221, 22 грн, хоча і сімейний стан відповідача змінився але його матеріальний стан не погіршився. Станом на сьогоднішній день дохід відповідача є офіційним і стабільним, та незважаючи на наявність дітей від попереднього шлюбу, суттєво покращився порівняно з тим часом, коли судом було прийнято рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 1500 грн на кожну дитину.

Представник ОСОБА_1 адвокат Грабовецький Ю.Б. підтримав доводи апеляційної скарги, просять її задовольнити. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину не заперечує.

ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилась, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, який заявлений позивачем є не обґрунтованим, а тому слід змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей з 1 500,00 грн до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття, що повністю відповідає вимогам ст.182та ст.183 СК України. Разом з тим, у зв`язку з наданими доказами на понесення додаткових витрат суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вартість понесених додаткових витрат на утримання дитини, що становить 995,50 грн.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.12.2021 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 (одній тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму визначеного на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітку плату, пенсії, стипендію та інші доходи на підставі виконавчого листа 603/512/19 виданим 10.02.2020 року Монастириським районним судом Тернопільської області про збільшення розміру аліментів та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1059 грн. на кожну дитину, стягнуто звернення на доходи боржника (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб відповідач ОСОБА_1 16.04.2022 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 (а.с.67).

Згідно довідки №350/484/768 від 13.09.2022 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (а.с.66) .

Відповідно до інформації про нарахування грошового забезпечення, військослужбовцю ЗСУ, ОСОБА_1 , за період з 28.02.2022 року по 31.08.2022 року нараховано 113 221,22 грн. (а.с.70).

Відповідно до довідки №350/484/1/4/1/121 від 11.05.2022 року виданої Військової частиною НОМЕР_1 загальний розмір доходу одержаного ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 за період 01.03.2022 по 01.05.2022 року становить 82 896,74 грн. (а.с.12).

Відповідно до довідки №350/484/1/1775 від 22.09.2022 року виданої Військової частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 за період 01.03.2022 по 01.07.2022 року нарахована зарплата, інші доходи в загальному розмірі 82 443,22 грн. (а.с.71).

На підтвердження факту понесення додаткових витрат на дитину позивач надала довідку №163 від 31.12.2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує самооплатний гурток з англійської мови у ДНЗ №23 «Дударик» з 01.12.2020 року. Оплату за навчання у сумі 110 грн. за місяць здійснює мама дитини ОСОБА_11 (а.с.28,13).

За інформацією квитанцій про оплату за гурток, позивачка 12.10.2020 року здійснила оплату в розмірі 420 грн., 13.11.2020 року здійснила оплату в розмірі 420 грн., 21.12.2020 року здійснила оплату в розмірі 280 грн., 10.01.2021 року здійснила оплату в розмірі 491 грн. та 22.02.2022 року здійснила оплату в розмірі 380 грн.(а.с. 14-18).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зміну розміру аліментів, позивачка посилалась на те, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів матеріальний стан у відповідача значно покращився, оскільки на час присудження аліментів його заробітна плата становила 11 707, грн. 10 коп., а на час звернення зж позовом до суду за період з 01.03.22 по 01.05.2022 становить 82 896 грн 74 коп., тобто 27 632, 24 грн щомісячно. В той же час раніше присуджені кошти на утримання неповнолітньої дочки є недостатніми, оскільки в силу віку дочка потребує більших витрат на матеріальне забезпечення та не забезпечує мінімальні потреби дитини для її повноцінного розвитку.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до статті 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану.

Згідно 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шостастатті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивномута безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні доказине мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатністьі взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраниму справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Збільшення розміру аліментів ОСОБА_2 пов`язує з покращенням матеріального стану ОСОБА_1 та необхідністю належним чином утримувати малолітніх дітей.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції враховано розмір доходів позивача та ст. 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Установлено, що відповідно до інформації про нарахування грошового забезпечення, військослужбовцю ЗСУ ОСОБА_1 , за період з 28.02.2022 року по 31.08.2022 року нараховано 113 221,22 грн, з чого випливає, що матеріальне становище апелянта покращилось. (а.с.70)

Відтак, установлено, що матеріальний стан відповідача покращився, оскільки його щомісячний дохід становить 18 870 грн, тобто є значно більшим ніж на час присудження аліментів на утримання двох малолітніх дітей з щомісячного доходу 11 707, грн 10 коп.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку частково задовольнивши позов про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей шляхом зміни способу їх стягнення та стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі частини, що становить по 2 358 грн на кожну дитину, так як

повністю відповідає вимогам ст. 182 та ст. 183 СК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що фактично матеріальний стан позивача погіршився та він не взмозі платити аліменти у розмірі частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання неповнолітніх дітей, оскільки спростовуються доказами, які містяться у матеріалах справи яким суд дав належну оцінку.

Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений.

На підтвердження зазначених обставин позивач надала довідку №163 від 31.12.2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує самооплатний гурток з англійської мови у ДНЗ №23 «Дударик» з 01.12.2020 року. Оплату за навчання у сумі 110 грн. за місяць здійснює мама дитини ОСОБА_2 (а.с.28).(а.с.13).

Згідно квитанцій про оплату за гурток, позивачка ОСОБА_3 12.10.2020 року здійснила оплату в розмірі 420 грн., 13.11.2020 року здійснила оплату в розмірі 420 грн., 21.12.2020 року здійснила оплату в розмірі 280 грн., 10.01.2021 року здійснила оплату в розмірі 491 грн та 22.02.2022 року здійснила оплату в розмірі 380 грн (а.с. 14-18).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вартість понесених додаткових витрат на утримання дитини, що становить 995,50 грн та останнім не заперечується таке стягнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що кошти на вказані витрати апелянт вже поніс, так як кошти на оплату гуртків передавав готівкою або перераховував на банківський рахунок ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження, оскільки жодного належного доказу щодо понесення у добровільному порядку таких витрат відповідачем суду не подано.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до підпункту пункту 4 ч. 1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої вказаної статті), у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої вказаної статті).

Ураховуючи, що за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень щодо вирішення спору по суті, тому відсутні підстави для нового розподілу витрат у справі, а також відшкодування ОСОБА_2 судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, колегія суддів вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 20 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк
І.О.Максюта
Л.В.Василишин