ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» січня 2023 року

м. Валки

справа № 619/5687/21

провадження № 22ц/818/372/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О.В., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року в складі судді Кононихіної Н.Ю.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовна заява мотивована тим, що 03 серпня 2019 року о 05 годині 50 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «DACIA LOGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові допустив зіткнення з автомобілем «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого транспортним засобам завдано механічних пошкоджень.

Вказав, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/12571/19 відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Зазначив, що потерпілий повідомив його про настання дорожньо-транспортної пригоди та надав усі необхідні документи, зокрема, заяву про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На підставі чого він визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі.

Вказав, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 59 406, 75 грн, що підтверджується звітом № 322/М/2019. Вартість проведення дослідження складає 860,60 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди склав 32 973, 22 грн.

Зазначив, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому ОСОБА_1 як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати йому завдану шкоду в порядку регресу.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 32 973, 22 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року у задоволенні позову Моторному (транспортному) страховому бюро України - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Моторне (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, а також вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді. При цьому, не врахував висновку судової автотехнічної експертизи від 09 червня 2020 року. Зазначив, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою обставиною, яка б спростовувала наявність вини особи у дорожньо-транспортній пригоді.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено вину ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 03 серпня 2019 року.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року по справі №638/12571/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Постановою судді Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП скасовано та прийнято нову постанову, якою матеріали по справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 повернуто до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області для належного оформлення та усунення недоліків (а. с. 45-46).

У подальшому постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КупАП.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 03 серпня 2019 року о 05.50 годин в м. Харків по проспекту Перемоги водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «DACIA LOGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з двору будинку № 85 по проспекту Перемоги на перехресті рівнозначних доріг не надав переваги в русі автомобілю «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , який наближався до нього з правого боку та скоїв зіткнення з ним. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків, чим порушено пункт 16.12 Правил дорожнього руху України.

По справі проведено судову автотехнічну експертизу №3542/10147 від 09 червня 2020 року. Із пункту 7.8 висновку експертизи вбачається, що з мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання про те, чи мав водій ОСОБА_2 технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, та чи знаходилися його дії у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, не вирішувалось. Технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди для водія ОСОБА_1 визначалася виконанням ним вимог пункту 10.11 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам пункту 10.11 Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (а. с. 5).

Станом на 03 серпня 2019 року ОСОБА_1 , водій транспортного засобу «DACIA LOGAN», державний номер НОМЕР_1 , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджується витягом з бази даних МТСБУ (а. с. 6).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3059510 (а. с. 14).

ОСОБА_2 є власником автомобіля «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а. с. 12-13).

05 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 03 серпня 2019 року за участі транспортного засобу «DACIA LOGAN», державний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 та транспортного засобу «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням (а. с. 7-13).

Також 05 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою на виплату відшкодування шляхом перерахування коштів на його розрахунковий рахунок (а. с. 15).

Зі звіту про оцінку вартості № 322/М/2019 відновлювального ремонту «MAZDA CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вбачається, що внаслідок пошкодження транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу (Свр) складає: 50 398, 96 грн, без ПДВ та 59 406, 75 грн з ПДВ (а. с. 16-30).

Актом виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ 3.1-05/60568/вих./1 від 13 серпня 2019 року та рахунком на оплату № 645 від 28 серпня 2019 року підтверджується факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна компанія» в особі ОСОБА_3 робіт, а саме оцінка вартості матеріальних збитків на замовлення МТСБУ на підставі договору № 2015/0001 від 10 грудня 2015 року, вартість яких склала 860,60 грн (а. с. 30 зворот, 32).

В наказі Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3.1/2310 від 30 листопада 2020 року вказано Департаменту фінансів сплатити на рахунок ОСОБА_2 32 113, 22 грн (а. с. 31).

Моторним (транспортним) страховим бюро України відшкодовано ОСОБА_2 шкоду з Фонду захисту потерпілих в розмірі 32 113,22 грн, що підтверджується довідкою № 1 від 26 листопада 2020 року (а. с. 31 зворот).

Факт перерахування Моторним (транспортним) страховим бюро України коштів ОСОБА_2 в розмірі 32 113,22 грн та Товариству з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна компанія» - 860,60 грн підтверджується платіжними дорученнями № 2545072 від 01 грудня 2020 року та № 1152363 від 05 вересня 2019 року (а. с. 33, 34).

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії завдавача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, вина у завданні шкоди згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 522/11610/15-ц (провадження № 61-13624св18), в постанові Верховного Суду від 18 листопада 2019 року в справі № 344/9572/16-ц (провадження № 61-17552св18), в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 345/4614/16-ц (провадження № 61-31818св18) та інших.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За правилами статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховому бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 41.4 статті 41 Закону передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата.

Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених в пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2019 року у справі №521/10891/15 (провадження №61-26689св18) дійшов висновку про те, що на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.

Це випливає із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим, в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

В цілому, як за змістом статті 1191 ЦК України, так і за змістом статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування», йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні.

Так, суброгація регулюється статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України, а регрес - статтею 1191 ЦК України.

Такі правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Судувід 04 липня 2018 року в справі №910/2603/17 (провадження №12-134гс18).

Як встановлено судом Моторним (транспортним) страховим бюро України сплачено власнику автомобіля «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 регламентну виплату у розмірі 32 113, 22 грн, у зв`язку з пошкодженням його автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась за його участі та участі транспортного засобу «DACIA LOGAN», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , цивільна відповідальність якого не була застрахована.

Виплата страхового відшкодування, а також вартість послуг зі складання звіту про визначення вартості матеріального збитку встановлені судом та підтверджені матеріалами справи.

Відмовляючи Моторному (транспортному) страховому бюро України у задоволенні позову про відшкодування шкоди у порядку регресу суд першої інстанції виходив з недоведеності ним вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року по справі №638/12571/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Однак, постановою судді Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року зазначену постанову скасовано та матеріали по справі про адміністративне правопорушення повернуто до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області для належного оформлення та усунення недоліків.

У подальшому постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КупАП.

При цьому, суд встановив, що 03 серпня 2019 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «DACIA LOGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з двору будинку № 85 по проспекту Перемоги на перехресті рівнозначних доріг не надав переваги в русі автомобілю «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , який наближався до нього з правого боку та скоїв зіткнення з ним.

Крім того, висновком судової автотехнічної експертизи №3542/10147 від 09 червня 2020 року встановлено, що технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди для водія ОСОБА_1 визначалася виконанням ним вимог пункту 10.11 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, та дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам пункту 10.11 Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (а. с. 5).

Суд закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП - за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених у статті 38 цього Кодексу.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення (висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 383/846/18).

Отже, той факт, що відповідача ОСОБА_1 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, не є підставою для звільнення його від цивільної відповідальності, оскільки провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито з не реабілітуючих підстав, а у зв`язку з пропуском строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо відсутності його вини у дорожньо-транспортній пригоді.

Висновок судової автотехнічної експертизи №3542/10147 від 09 червня 2020 року відповідачем також не спростовано. Клопотань про призначення експертизи в межах цивільної справи від ОСОБА_1 ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надходило.

Доказів спричинення дорожньо-транспортної пригоди водієм ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

До того ж, незважаючи на отримання механічних пошкоджень також і його автомобілем, про що зазначено в постанові суду від 03 листопада 2020 року, ОСОБА_1 не ставив вимог про виплату йому відшкодування.

За наведених обставин вбачаються правові підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати в порядку регресу витрати Моторного (транспортного) страхового бюро України на виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 .

Враховуючи, що законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди особі, потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді в порядку регресу, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 32 113,22 грн та 860,60 грн, а всього 32 973,82 грн.

У зв`язку з наведеним та відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Згідно частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов та апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено, з ОСОБА_1 на його користь підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 2 270,00 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405,00 грн, а всього 5 675,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 32 973,82 грн страхового відшкодування в порядку регресу та 5 675,00 грн судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 18 січня 2023 року.