Справа № 161/2007/23
Провадження № 2-о/161/104/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Мельник М.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Луцьке районне управління поліції Головного управління національної поліції у Волинської області, про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи ОСОБА_3 , Луцьке районне управління поліції Головного управління національної поліції у Волинської області, про видачу обмежувального припису.

Заяву мотивує тим, що на даний час шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано, однак, продовжують проживати в будинку за однією адресою: АДРЕСА_1 , хоча зареєстрована в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належать на прав власності їхньому спільному сину. Вказує, що син не впускає її жити у будинок, де вона зареєстрована, тому вона змушена проживати разом з ОСОБА_3 .

Зазначає, що колишній чоловік систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного і фізичного характеру, вживає алкоголь, після чого ображає, залякує, погрожує та б`є.

Також вказує, що відносно нього складались протоколи про вчинення домашнього насильства, виносився терміновий заборонний припис, а постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень, відомості про кримінальне правопорушення були внесенні до ЄРДР 25.01.2022 року.

Вважає, що на даний час, наявні обґрунтовані ризики існування вірогідності продовження вчинення кривдником домашнього насильства та підставність застосування до нього спеціальних заходів щодо протидії вчинення такого насильства.

На підставі наведеного, просить суд, прийняти рішення про видачу обмежувального припису стосовно кривдника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборонити контактувати з нею особисто, вести листування, телефонні переговори, та контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали з підстав у ній зазначеній. Просили заяву задовольнити.

Заінтересована особа та його представник в судовому засіданні заяву не визнали, просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши думку учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява частково підставна та підлягає до задоволення частково.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2021 року шлюб між заявницею та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 6).

Судом встановлено, що постраждала особа ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також проживає її колишній чоловік ОСОБА_3 . Вказана обставина, підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно відповіді Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 07.02.2023 року, за період з 2019 року по лютий 2023 рік ОСОБА_1 неодноразово зверталась на гарячу лінію «102» щодо вчинення домашнього насильства її колишнім чоловіком ОСОБА_3 (а.с. 34-35).

Із аналогічними заявами щодо своєї колишньої дружини звертався ОСОБА_3 в травні 2021 року.

Також, на даний час, до Луцького міськрайонного суду надійшли на розгляд дві справи про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 37).

Відповідно до статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства.

Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Судом встановлено, що як заявник ОСОБА_1 , так і заінтересована особа ОСОБА_3 за наслідками конфліктів протягом більше ніж одного року викликають за місцем свого постійного проживання працівників поліції щодо складення відносно кожного з них адміністративних матеріалів щодо домашнього насильства.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , надаючи пояснення, підтвердив суду факт його притягнення до адміністративної відповідальності у минулому за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, мотивуючи своє визнання вини у такій справі юридичною необізнаністю.

Окрім того, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 (син заявника та заінтересованої особи) зазначив , що його батьки проживають за 10 метрів у сусідньому будинку із ним, час від часу мають словесні суперечки, викликають поліцію щодо неправомірних дій один одного, мама та тато по черзі звертаються до нього із скаргами, щодо неправомірних дій іншого з батьків що виявляються у не допуску в кухню для приготування їжі.

За таких обставин, суд вважає частково доведеним факт економічного насильства ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 , який полягає у не допуску до кухні як місця загального користування у будинку, де вони спільно проживають.

Натомість доводи заяви про наявність психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_6 щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_1 суд вважає безпідставними, так як надані письмові докази (а.с.8-12) такі факти не підтверджують, а стверджують наявність лише викликів органів національної поліції.

До показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 (рідна сестра заявниці), ОСОБА_8 (племінниця заявниці) щодо побиття ОСОБА_1 її колишнім чоловіком ОСОБА_6 , погроз в її сторону, суду ставиться критично та не бере їх до уваги. Зокрема, зазначені свідки вказали, що особисто їм такі факти невідомі, а про це їм вказувала ОСОБА_1 , а щодо побиття, вони лише бачили наявні тілесні ушкодження, проте, свідками таких подій не були. Окрім того, зазначені свідки знаходяться у явно неприязних стосунках із ОСОБА_3 , а відтак, у суду наявні обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності їхніх показань.

Оцінюючи ризики та способи встановлення обмежувального припису у даному випадку суд виходить з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

За змістом частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Враховуючи характер стосунків, що склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на підставі досліджених доказів, суд вважає доведеним факт наявності ризиків повторного вчинення ОСОБА_3 економічного насильства щодо ОСОБА_1 , а відтак часткову обґрунтованість заяви.

Тому з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві суд приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_9 шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме:

1) заборонити перебувати в місці проживання постраждалої за адресою: АДРЕСА_1 строком на один місяць в наступних приміщеннях: заборони ОСОБА_3 перебувати у кімнаті проживання позивача цілодобово та у спільній кухні цього будинку у періоди доби: з 01 години до 02 години включно, з 04 години до 05 години включно, з 07 години до 08 години включно, з 10 години до 11 години включно, з 13 години до 14 включно, з 16 години до 17 години включно, з 19 години до 20 години включно, з 22 години до 23 години включно.

2) заборонити наближатися на відстань 2 метрів до визначених у п.1 місць проживання постраждалої, а також до інших місць її частого відвідування.

В врешті вимог заяви, зокрема, щодо заборони ОСОБА_3 наближатися ближче 300 метрів до місця проживання з ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_3 не має іншого житла для проживання, а будинок його сина знаходиться у 10 метрах від місця їхнього проживання. Відтак, на думку суду зазначений захід спричинить надмірне обмеження право ОСОБА_3 на житло із врахуванням наявного у державі воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 43, 44, 258-260, 353, 354, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , строком на 1 (один) місяць, а саме:

1) заборонити перебувати в місці проживання постраждалої за адресою: АДРЕСА_1 в наступних приміщеннях: заборони ОСОБА_3 перебувати у кімнаті проживання позивача цілодобово та у спільній кухні цього будинку у періоди доби: з 01 години до 02 години включно, з 04 години до 05 години включно, з 07 години до 08 години включно, з 10 години до 11 години включно, з 13 години до 14 включно, з 16 години до 17 години включно, з 19 години до 20 години включно, з 22 години до 23 години включно.

2) заборонити наближатися на відстань 2 метрів до визначених у п.1 місць проживання постраждалої, а також до інших місць її частого відвідування;

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.М. Пахолюк