Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4652/22
Провадження № 2/279/267/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/4652/22 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ільків Микола Миколайович, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, вимоги за яким уточнила заявою від 10.01.2023 року, в обґрунтування якого зазначила, що 29 листопада 2021 року по вул.Житомирській у с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 29 листопада 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000754 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 2104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «СК «Гардіан» згідно Полісу №АР/2161715.

Відповідно до п. 2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.27.3 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батька (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальні заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

16 лютого 2022 року на адресу Відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування для доньки загиблого - ОСОБА_1 у розмірі 36000,00 гривень (частка моральної шкоди доньки, оскільки у загиблого по складу сім`ї залишилась ще дружина), що визначена наступним чином: 6 000,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 29.11.2021 року)* 12/2 =36000,00 грн.

Листом від 27.06.2022 року ТДВ «СК «Гардіан» повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання СК відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону «страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його».

З рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування не погоджується, вважає його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа - пішохід, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіль марки «ВАЗ 2104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в силу вимог ст.ст.1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини.

Таким чином, рішення про зупинення Відповідачем строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілої на отримання страхового відшкодування.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правові відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-права відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно п. 1.6 ст. 1 Закону, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпечення транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утримання транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічки, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб». «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч. 2 ст. 1187 Ц України).

Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-права презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження №61-33216св18).

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу.

З урахуванням зазначеної норми закону, пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявність, чи відсутність вини пішохода у настанні дорожньо-транспортної пригоди не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховую вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

При цьому, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6-208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинені провадження у справі.

Тому у даному випадку, посилання на п.36.2 ст.36 Закону не може застосовуватись, адже кримінальне провадження № 0000754 на даний час перебуває на стадії досудового розслідування, а не розглядається відповідним судом.

Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому факт завдання шкоди позивачам є встановленим та не підлягає доказуванню.

Верховний Суд України 03.12.2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податків (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Положення статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП.

Частиною 36.1 статті 36 Закону передбачено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати), за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вищенаведеної статті страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійснені страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про зупинення розгляду справи Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено.

Таким чином, прийняття Відповідачем рішення про зупинення строків розгляду у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду є необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на нормах спеціального Закону та порушує право потерпілої на отримання страхового відшкодування.

Окрім цього встановлено, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпіла так і не отримала належного страхового відшкодування.

У даній справі калькуляція штрафних санкцій здійснювалась саме з 91-го календарного дня після подання заяв про виплату страхового відшкодування (оскільки дати отримання Відповідачем даної заяви позивачу не була відома), адже граничним терміном виплати є 90-день з моменту подачі заяви.

Згідно ст. 36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Вважає, що є законні підстави стягнення з Відповідача пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 18.05.2022 року по 26.09.2022 року для Позивача у розмірі 6036 грн. 16 коп.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зробила висновок про те, що до правовідносин щодо невиплати страхового відшкодування потерпілій особі застосовуються вимоги частини другої статті 625 ЦК України.

З огляду на наведене, за період з 18.05.2022 року по 26.09.2022 року нараховано три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 390 грн. 58 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1786 грн. 95 коп.

Вказана позиція підтверджується судовою практикою, а саме постановою Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 337/5617/19.

Просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (код ЄДРПОУ - 35417298) на користь ОСОБА_1 (РНОКПІ НОМЕР_2 ) страхове відшкодування (моральна шкода) у розмірі 36000 гривень 00 копійок; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 10573, 15 гривень, три відсотки річних у розмірі 662, 79 гривень, інфляційні витрати у розмірі 3743, 79 гривень, а всього разом 14979 гривень 73 копійки.

Одночасно просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень 00 копійок.

20.12.2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 03.01.2023 року.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позов у якому зазначив, що вважає позовні вимоги не обґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції вказує, що до позовної заяви не долучено доказів у яких би була відображена повна інформація про обставини та смерті пішохода ОСОБА_3 , а також не додано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану, який би свідчив про відсутність інших осіб, зокрема дітей, частка яких має бути врахована при визначені розміру відшкодування моральної шкоди. Зазначає, що категорично заперечує проти вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки відповідачем не порушено прострочено виплату страхового відшкодування, зобов`язання по виплаті якого не наступило до вирішення кримінальної справи стосовно водія ОСОБА_2 ..

Стороною позивача подано відповідь на відзив у якій зазначено про те, що аргументи відповідача є необґрунтованими і жодним чином не спростовують доводів позивача, наведених у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 29.11.2021 року по вул.Житомирській у с.Лісівщина Коростенського району Житомирської області сталася ДТП за участю водія автомобіля ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїжджу частину з права наліво на четвереньках та загинув на місці події.

За даним фактом 29.11.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00007540 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У матеріалах цивільної справи будь-які процесуальні документи за наслідками досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження відсутні.

З листа Коростенської окружної прокуратури від 13.06.2022 року слідує, що досудове розслідування кримінального провадження триває, повідомлення про підозру особі не вручалось, рішення не прийнято.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована в ТДВ «Страхова компанія "Гардіан", що підтверджується полісом № АР/2161715, доданого відповідачем до відзиву.

Позивач є дочкою померлого ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 27.01.1982 року.

З довідки старостинського округу слідує, що ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_4 .

16.02.2022 року представник ОСОБА_1 направив на адресу ТДВ "СК"Гардіан" заяву про виплату страхового відшкодування у виді моральної шкоди в розмірі 36000 гривень.

У матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують розгляд вказаної заяви та направлення на неї відповіді заявнику.

Разом з тим, з відзиву на позов слідує, що страхове відшкодування позивачу не виплачено з тих причин, що не вирішена кримінальна справа стосовно водія ОСОБА_2 ..

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ст. 999 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961 (далі Закон №1961-IV), передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 22 Закону №1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1. ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно із пунктом 27.1. ст. 27 Закону №1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 цього Закону №1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п.27.3 цього Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

За приписами пункту 27.5 цього Закону відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону №1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю ( ч.2 ст.1168 ЦК України).

Заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди не перевищує загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати), визначеного у п.27.3 Закону №1961-ІV, та враховує наявність іншої особи, яка має право на отримання такої виплати.

Наявність підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування, що передбачені ст. ст. 35, 36 Закону №1961-ІV, відповідачем не доведено.

Посилання відповідача на відсутність доказів, які підтверджують вину водія ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованим, оскільки відповідно до загальних норм відшкодування шкоди, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, вона відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала (ст.1167, 1187 ЦК України).

Пунктами 36.1, 36.2 Закону №1961-ІV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Абзацом 5 пункту 36.2. ст. 36 Закону №1961- ІV страховика (МТСБУ) зобов`язано направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення.

Тобто, обов`язок по прийняттю рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та здійснення виплати такого відшкодування, або ж прийняття рішення про відмову в проведенні такої виплати у відповідача виник з дня подання представником позивачів відповідної заяви про здійснення страхового відшкодування і повинен був виконаний не пізніше ніж на 90 день з дня подання позивачем відповідної заяви.

Однак, ТДВ «СК «Гардіан» отримавши інформацію про дорожньо-транспортну пригоду, не вчинила дій передбачених ст. 34 Закону №1961 -ІV і не встановивши підстав для відмови у прийняття такого рішення згідно ст. 37 цього Закону, не оспорюючи обставини страхового випадку і заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди, рішення про здійснення страхового відшкодування не прийняла, як і не прийняла рішення про відмову у їх задоволенні.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Оскільки вищенаведеним матеріальним законом визначено правовий механізм врегулювання обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу із чітко визначеними правами і обов`язками страхувальника, водія застрахованого транспортного засобу, страховика, потерпілої особи, а у разі настання її смерті, права і обов`язки членів її сім`ї, страховик в особі відповідача у справі після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду діяв неправомірно.

Згідно положень ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача інфляційних втрат, 3% річних та пені, відповідно до проведеного позивачем розрахунку, який не спростовано відповідачем.

Отже, провівши розгляд справи в межах заявлених вимог та на підставі поданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Сторона позивача у заяві від 10.01.2023 року зазначила, що залишає за собою право заявити про понесені витрати та надати докази на їх підтвердження у строк, визначений п.8 ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, з відповідача підлягає стягненню на спеціальний рахунок судовий збір, оскільки на підставі ст.5 ч.1 п.2 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Керуючись ст.ст.4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. 625, 979, 988, 1167, 1168, 1187, 1200 ЦК України, Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року з наступними змінами, Законом України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? від 1 липня 2004 року № 1961-IV з наступними змінами, ст.5 ч.1 п.2 Закону України "Про судовий збір", -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування (моральну шкоду) у сумі 36000 гривень, пеню з розрахунку подвійної ставки Національного банку України у розмірі 10573 гривні 15 копійок, три відсотки річних у сумі 662 гривень 79 копійок, інфляційні витрати у розмірі 3743 гривні 79 копійок.

Звільнити позивача від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.2 Закону України "Про судовий збір".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" судовий збір в розмірі 1984 гривні 80 копійок за ставками судового збору, який діяв на день подачі позовної заяви.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду області шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача - адвокат Ільків Микола Миколайович, місце знаходження: 81440, м.Рудки, вул.Зарічна, 5, Самбірський район, Львівська обл., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001100 від 07.08.2018 року.

Відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан", місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96, .

Суддя: О.М.Шульга