ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1870/22 Номер провадження 22-ц/814/1972/23Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамов П.С.,

Суддів: Лобова О.А., Дорош А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 та апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 липня 2022 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 липня 2022 року

у справі за позовом Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В травні 2022 року виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, звернувся до Київського районного суду м. Полтави із позовом до відповідачів про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачі є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходяться на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у службі у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків.

Позивач зазначав, що у квітні 2022 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення від Гімназії № 36 Полтавської міської ради про те, що малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 11 березня 2022 року до навчання не долучилися, на дзвінки класних керівників батьки дітей не відповідають. В результаті неодноразових відвідувань сім`ї встановлено, що середовище, в якому перебували діти, несло загрозу їхньому життю та здоров`ю, для малолітніх не створені умови для проживання. Діти були вилучені з родини та влаштовані до КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» для обстеження та лікування.

Виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради вказував, що перевіркою встановлено суттєве порушення прав малолітніх.

В своїй позовній заяві прохали відібрати у відповідачів малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без позбавлення батьківських прав, а також призначити до стягнення з відповідачів аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь державного закладу чи сім`ї, де будуть перебувати діти.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 липня 2022 року позовні вимоги виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради задоволено частково: вирішено відібрати у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 липня 2022 року стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн з кожного.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаним рішенням не погодилися відповідачі, та оскаржили його в апеляційному порядку. Прохали рішення місцевого суду скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував, що місцевий суд формально провів два судових засідання, та що він мав бажання бути на них присутнім. Зазначив, що в країні введений військовий стан, у зв`язку з чим вони з дружиною нервували. Вказував, що він весь час перебуває вдома. Зазначив, що в травні 2022 року його дружина пройшла лікування у нарколога, він спілкується з дітьми і бажає щоб вони повернулися додому. Прохав врахувати вимоги Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказувала, що надані позивачем докази не в повній мірі доводять невиконання батьківських обов`язків.

Вказувала, що вона офіційно працевлаштована, працює на різних роботах. В неї не вистачає часу на прибирання будинку; старший син любить готувати їжу, але після готування не завжди прибирає. В кожного з дітей є своя окрема кімната.

У травні в неї був критичний період.

Зазначала, що та обставина, що дітей посилали купувати горілку, є невірною.

Вказувала, що сусіди їх позитивно характеризують.

Вважає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та вказувала на необхідність застосування Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради прохав рішення місцевого суду залишити без змін.

Вказували на дотриманні при розгляді справи норм матеріального та процесуального права та належного з`ясування усіх обставин справи.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як встановлено судом, відповідачі є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протягом травня - вересня 2021 року діти перебували на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах.

В квітні 2022 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення від Гімназії № 36 Полтавської міської ради про родину ОСОБА_5 , де повідомлялося, що малолітні ОСОБА_3 , учень 1 класу, та ОСОБА_4 , учень 4 класу з 11 березня 2022 року до навчання не долучилися. На дзвінки класних керівників дітей батьки не відповідають. Працівники школи 12.04.2022 відвідали сім`ю за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 , діти разом з батьком перебували вдома.

ОСОБА_1 пояснив відсутність дітей на заняттях неспроможністю поповнити рахунок мобільних телефонів та запевнив, що з 15.04.2022 діти долучаться до навчання, але діти до навчання не приступили.

29.04.2022 представниками служби у справах дітей та Полтавського міського центру соціальних служб відбулося спільне інспектування родини ОСОБА_5 , але потрапити до помешкання не вдалося, для ОСОБА_2 було залишено запрошення до служби у справах дітей на 02.05.2022; на призначений час до служби ОСОБА_2 не з`явилася.

04.05.2022 представниками служби у справах дітей Полтавського міського центру соціальних служб, сектору ювенальної превенції ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області повторно був здійснений виїзд до сім`ї ОСОБА_5 та встановлено, що умови проживання незадовільні, в будинку брудно, безлад, речі розкидані. Матір дітей, ОСОБА_2 , знаходилась з ознаками напередодні вживання алкогольних напоїв. Для ОСОБА_2 було залишено запрошення до служби у справах дітей на 05.05.2022, але остання за запрошенням не з`явилася.

10.05.2022 службою у справах дітей Полтавського міського центру соціальних служб було здійснене чергове інспектування родини ОСОБА_5 та встановлено, що умови проживання незадовільні, в кімнатах безлад, брудно, речі розкидані, на підлозі сміття. Батьки дітей мали явні ознаки вживання алкогольних напоїв. Для ОСОБА_2 було залишено запрошення до служби у справах дітей на 11.05.2022, але на запрошення матір дітей не з`явилася.

12.05.2022 при інспектуванні родини відповідачів встановлено, що матір після вживання алкоголю міцно спала, добудитись її не змогли, батько дітей перебував з ознаками вживання алкогольних напоїв. Умови проживання не задовільні, в будинку не прибрано, кругом сміття, речі розкидані. Кухонний стіл брудний, на столі залишки недоїдків, брудний посуд, відчувався нестерпний запах. У дитячих кімнатах брудно, речі розкидані, кругом сміття, підлога липка.

В результаті відвідування родини ОСОБА_5 13.05.2022 встановлено, що батьки дітей перебували в алкогольному сп`янінні, умови проживання вкрай незадовільні, в будинку брудно, антисанітарія, в кухні на столі залишки зіпсованих продуктів. Для дітей не створені умови для проживання, в кімнатах антисанітарія. Малолітні діти були брудні, не доглянуті. Діти повідомили, що батьки зловживають алкогольними напоями, не готують їжу, хлопчики не пам`ятають коли востаннє їли приготовлену їжу та коли купались. Також діти повідомили, що батьки змушували їх купувати самогонку.

Дослідженими у справі доказами встановлено, що за результатами проведення оцінки рівня безпеки дітей, складеного комісійно, комісія прийшла до висновку, що залишати в сім`ї малолітніх дітей дуже небезпечно.

Діти були вилучені із родини та влаштовані до КЗ «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» для обстеження та лікування.

Згідно з Висновком органу опіки та піклування, що затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 13.05.2022 № 97, орган опіки та піклування, врахувавши усі обставини справи та думку дітей щодо вирішення вказаного питання, вважає за доцільне відібрати у відповідачів дітей, без позбавлення батьківських права.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 є особою, яка раніше була позбавлена батьківських прав щодо дітей. Зазначена обставина свідчить про те, що відповідач, хоча раніше і позбавлялася батьківських прав, але не зробила відповідних висновків та продовжує ухилятися від батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей.

Окрім того, відповідачі є особами, які неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності, в тому числі і за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП України (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей); покарання залишаються невиконаними.

Зазначені обставини свідчать про те, що незважаючи на вжиті заходи впливу, відповідачі своєї поведінки не змінюють, батьківські обов`язки не виконують.

Встановивши дані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що має місце свідоме ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а заходи впливу не дали жодних позитивних результатів та наявні підстави для відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.

Місцевий суд також встановив, що в даній справі не визначена особа, на утриманні якої перебувають та/чи в подальшому можуть перебувати діти. Особа, на користь якої такі аліменти підлягають стягненню, не є учасником даної справи та відповідні вимоги не заявляє, тому позовні вимоги органу опіки та піклування щодо стягнення аліментів не підлягають задоволенню.

В частині відмови у стягненні аліментів судове рішення не оскаржується та не є предметом апеляційного перегляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів ы вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789- XII (далі - Конвенція про права дитини), зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частиною першою статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до пунктів 2-5 частини першої статі 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Статтею 170, 171 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При вирішенні питання що стосується життя дитини враховується думка дитини якщо дитина може її висловити .

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Згідно з частиною другою статті 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, протягом квітня травня 2022 року відповідачі у справі неналежним чином здійснювали свої батьківські обов`язки щодо створення для дітей безпечних умов для існування та розвитку, не займалися їх вихованням, внаслідок чого органом опіки та піклування (виконавчим комітетом Київської районної в м. Полтаві ради) було прийнято рішення про негайне відібрання дітей, відповідно до статті 170 СК України та постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». (а.с. 5)

Відповідачі у справі не оспорювали рішення органу опіки та піклування про негайне відібрання у них дітей.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі у справі ані в ході розгляду справи в місцевому суді, ані в ході апеляційного розгляду справи, не заперечували тих обставин, що вони протягом травня 2022 року (принаймні до 13 травня 2022 року) зловживали спиртними напоями, та що зазначені в позові і встановлені місцевим судом факти мали місце.

Пояснення дітей про те, коли батьки зловживали спиртними напоями, не готували їжу, та змушували їх придбавати для них самогонку, відповідачі також не оспорювали.

Місцевий суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів вірно встановив факт того, що у період з 04 травня та до 12 травня 2022 року відповідачі у справі не виконували своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, зловживали алкоголем та використовували дітей для придбання алкогольних напоїв, та що в цей період діти перебували в обстановці, яка була небезпечною для їх життя, здоров`я і морального виховання.

За повідомленням Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня полтавської міської ради» від 16.05.2022 № 809, діти поміщені до лікарні 13.05.2022. В дітей наявна хвороба «Гострий ринрофарингіт». На момент огляду діти в брудному одязі, від них неприємний запах, діти були голодні, коли їли в останній раз не пам`ятають. (а.с. 41- 42)

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в тій частині, що той випадок який мав місце у травні 2022 року є одиничним, що ОСОБА_2 внаслідок завантаженості на роботі не могла належним чином забезпечити належні умови проживання дітей, та що в травні 2022 року в неї був критичний період у житті, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

В цій частині доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

Не є підставою для скасування судового рішення і той факт, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, оскільки у будь-якому випадку, батьки зобов`язані вживати дії щодо забезпечення належних та безпечних умов для проживання дітей, це не є підставою звільнення від батьківських обов`язків та від відповідальності.

Є безпідставними доводи апеляційних скарг і в частині недотримання вимог ст. ст. 6, 8 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод та неврахування практики Європейського суду.

Під час розгляду справи місцевий суд вірно встановив всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі зібраних у справі доказів, надавши їм належну оцінку у їх сукупності. Судове рішення ухвалено саме в «найкращих інтересах дітей».

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи та в силу Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору є обґрунтованими.

У зв`язку з цим, місцевий суд безпідставно стягнув з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір.

Апеляційний суд зазначає, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Зі змісту апеляційних скарг вбачається, що апелянти зазначають про те, що на даний час обставини, які слугували підставою для відібрання дітей відпали.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не позбавлені можливості в найкоротший строк порушити у передбаченому законом порядку питання про повернення дітей, що буде сприяти як найкращим інтересам дітей, так і вирішенню питання щодо їх возз`єднання.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначені висновки, додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 судового збору на користь держави необхідно скасувати, а судовий збір необхідно віднести за рахунок держави відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 липня 2022 року - залишити без змін.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 липня 2022 року в частині стягнення зі ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 992,40 грн скасувати.

Віднести судові витрати в розмірі 992,40 грн за рахунок держави.

В іншій частині додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.А. Лобов

А.І. Дорош