Справа № 144/821/21
Провадження № 2/144/42/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" січня 2023 р. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бондарук О.П.,

з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 16 травня 2015 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Калараш, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу мають одну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів, різних поглядів на сімейне життя, вони проживають окремо з грудня 2019 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.05.2021 року і до її повноліття. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Ухвалою судді від 31 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та, з врахуванням того, що відповідач є громадянином Республіки Молдова і проживає у с. Паланка Калараського району Республіки Молдова, направлено судове доручення до компетентного іноземного суду для вручення відповідачу копії позовної заяви з додатками, і з`ясування його думки з приводу пред`явленого позову, повідомлення про дату, час та місце судового засідання.

Ухвалою судді від 02 червня 2022 року провадження у справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення документів.

11.01.2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення розгляду справи у зв`язку з тим, що було прийнято Закон «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року» і відпала необхідність у виконанні судового доручення та отриманні документів від іноземного суду. В заяві вказала про розгляд справи без її участі, не заперечувала про винесення заочного рішення.

Ухвалою судді від 11 січня 2023 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 09.00 год. 16 січня 2023 року.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 травня 2015 року між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_6 реєстрації актів цивільного стану Калараш зареєстровано шлюб за актовим записом № 59, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 9-11).

В даному шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 30 (а.с. 13).

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Теплицькою селищною радою № 782 від 17 травня 2021 року (а.с. 15), донька ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

На час розгляду справи сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають одну дитину.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Згідно ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються: спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого, правом з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно, іноземці та громадяни України, які уклали шлюб з іноземцем можуть розірвати шлюб на території України та за законодавством України.

1 грудня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон (президентський проєкт № 0163) «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини, серії НОМЕР_2 від 18 серпня 2015 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являються ОСОБА_7 (громадянин Молдови) та ОСОБА_1 (громадянка України).

ОСОБА_3 є громадянином України відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство» від 18.01.2001 № 2235-III, в якій визначено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Вказане підтверджується довідкою №459/2015 про реєстрацію особи громадянином України, виданою Управлінням Державної Міграційної Служби України у Вінницькій області на підставі рішення УДМС України у Вінницькій області №17759 від 25.11.2015 року (а.с. 14)

Таким чином з урахуванням норм міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та з урахуванням того, що дитина є громадянином України, постійно проживає на території України, позивач - мати також постійно проживає на території України, дана справа підсудна Теплицькому районному суду Вінницької області і до правовідносин зі стягнення аліментів підлягає застосуванню законодавство України.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права, визначені Сімейним кодексом України, а саме Главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, суд відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України враховує матеріальне становище та стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку, наявність у нього рухомого та нерухомого майна та інші обставини, що мають істотне значення.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні, доказів про те, що відповідач надає кошти на їх утримання немає, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові Кабінету міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи. Відповідачем не подано жодного доказу про те, що він непрацездатний, має перешкоди для сплати аліментів на утримання доньки, а тому суд приходить до висновку про можливість виконання ним обов`язків по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Враховуючи всі наведені в сукупності обставини як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, суд прийшов до висновку, що аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на дитину, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є оптимальним вирішенням наявного спору.

Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до частини 1 статті 155 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 6. Сімейного Кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття; Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років; Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до статтей 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано до суду докази, щодо неспроможності сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі.

Враховуючи вищевикладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та стягненні аліментів, а відповідач являється особою працездатного віку, а також враховуючи вік дитини, виходячи з її мінімальних потреб для належного забезпечення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід: розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Калараш 16 травня 2015 року за актовим записом № 59; після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 »; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.05.2021 року і до її повноліття.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 26 травня 2021 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому є підстави стягнути із відповідача на користь позивача 908 грн судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу та 908 грн судового збору у дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 24, 56, 105, 110-112, 180-182 СК України, ст.ст. 2, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст.51 Конституції України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Калараш 16 травня 2015 року за актовим записом № 59, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код № НОМЕР_3 , місце проживання с. Паланка Калараський район Республіка Молдова) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , жительки: АДРЕСА_1 ) аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.05.2021 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код № НОМЕР_3 , місце проживання с. Паланка Калараський район Республіка Молдова) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , жительки: АДРЕСА_1 ) 908 (дев`ятст вісім) грн 00 коп. судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код № НОМЕР_3 , місце проживання с. Паланка Калараський район Республіка Молдова) в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів на неповнолітню дочку.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте Теплицьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення за його письмовою заявою.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію рішення про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Теплицького відділу Державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Київ) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: с. Паланка Каларашський район Республіка Молдова, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 MD - 4421.

Повний текст рішення складено 16.01.2023 року.

Суддя