Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Макогін А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу
Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі за текстом - ТДВ СК «Альфа-Гарант») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу.
Також позивач зазначає, що відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на момент вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди відповідач перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння.
Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідно до полісу № 133262223 позивачем була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу марки «Skoda» моделі «C4», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Загальна сума сплачених позивачем страхових відшкодувань за полісом № 133262223 внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача становить 157089,33 грн.
При цьому, зважаючи на те, що відповідач керував транспортним засобом у стані сп`яніння, а також не повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» отримало право вимоги до відповідача на стягнення в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування.
09.12.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі на 17.01.2023 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.
17.01.2023 судове засідання відкладено на 14.02.2023 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.
У судове засідання 14.02.2023 представник позивача Білинова А.В. не з`явилася. При зверненні до суду з цим позовом подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
У судове засідання 14.02.2023 відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило.
Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд приходить до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням договору страхування та відшкодуванням шкоди і регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Так, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
При цьому страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).
Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Частина 6 ст. 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд встановив, що станом на 12.09.2020 цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «Citroen» моделі «C4», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 була застрахована за чинним полісом страхування в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Указане підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 133262223 (а.с. 13).
Як вбачається з інформації, що наявна у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, указаною вище постановою суду від 10.12.2020 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. Згідно з постановою Тернопільського апеляційного суду від 13.01.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області від 10.12.2020 - без змін.
Також згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 власником транспортного засобу марки «Fiat» моделі «Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с. 26).
Крім цього, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 (а.с. 31) власником транспортного засобу марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_3 , є ОСОБА_6 . Згідно з довіреністю від 06.09.2020, посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися від його імені належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 транспортним засобом марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 32).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 власником транспортного засобу марки «Chevrolet» моделі «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_4 , є ОСОБА_4 (а.с. 43).
Таким чином внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки з вини ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було завдано майнову шкоду.
15.09.2020 ОСОБА_2 повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку, який мав місце 12.09.2020 за участю автомобіля марки «Fiat» моделі «Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , та подав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 84, 85).
Крім цього, 14.09.2020 ОСОБА_3 повідомила ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку, який мав місце 12.09.2020 за участю автомобіля марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_3 , та подала заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 29, 30).
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 112-1/20 від 21.11.2020 (а.с. 36-38) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 185968,20 грн.
При цьому згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 112-1/20 від 22.11.2020 (а.с. 33-35) утилізаційна вартість автомобіля марки «BMW» моделі «325 TDS», державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 119360,80 грн.
Крім цього, 14.09.2020 ОСОБА_4 повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку, який мав місце 12.09.2020 за участю автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_4 , та подав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 41, 42).
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № ЦВ/20/6408 від 09.12.2020 (а.с. 50-55) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Aveo», державний номерний знак НОМЕР_4 , становить 142778,60 грн.
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.
Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до п.п. а, в п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на п.п. а, в п. 38.1 ст. 38 Закону, зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння, а також не повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди. Указані обставини, на думку позивача, свідчать про те, що ТДК СК «Альфа-Гарант» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 у розмірі виплаченого відшкодування.
Одночасно позивач надав копії постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.12.2020 та від 09.03.2021 у справі № 363/3619/20 на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Тобто позивач посилається одразу на дві підстави, наявність яких дає страховику право зворотної вимоги, а саме: що особа керувала транспортним засобом у стані сп`яніння та що особа відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану сп`яніння.
При цьому зі змісту постанови від 09.03.2021 (а.с. 21) вбачається, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУПАП закрито у зв`язку із закінченням передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у межах розгляду справи № 363/3619/20 судом не встановлена. Так само судом не встановлено наявність події та складу цього адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Натомість у постанові міститься лише посилання на те, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 436067 від 13.09.2020 вбачається, що 13.09.2020 о 23 год. 00 хв. на автодорозі «Київ - Вишгород - Десна» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Citroen» моделі «C4», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків.
Як зазначив суд вище, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Системний аналіз даної норми закону свідчить, що для звільнення від доказування певних обставин, а саме щодо наявності дій винної особи та вчинення цих дій саме цією особою, постановою суду такі обставини вже мають бути встановлені.
При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Відтак саме по собі посилання у постанові суду на виклад певних обставин у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України та не є підставою для звільнення від доказування цих обставин.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2021 у справі № 363/3619/20 не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння чи факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння. Відтак ці обставини підлягають доведенню позивачем на загальних підставах.
Разом з тим в межах розгляду даної цивільної справи позивачем не надано доказів, на підставі яких можливо було б встановити, чи ОСОБА_1 , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зокрема, позивач не надав суду письмові докази (копію протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, письмові пояснення свідків, у присутності яких був складений даний протокол тощо). Так само позивач не надав відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, на яких зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Про неможливість подання цих доказів позивач не вказав та клопотання про витребування доказів відповідно до ст. 84 ЦПК України не подавав. Клопотання про виклик та допит свідків суду також не заявлялось.
З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач не довів належними, допустимими та достатніми доказами наявність обставин, визначених п.п. а, в п. 38.1 ст. 38 Закону, а відтак і право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 у розмірі виплаченого відшкодування у сумі 157089,33 грн.
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 979, 980, 999, 1166 ч. 1, 1187 ч. 1, 2, 1188, 1191 ч. 1 ЦК України, ст. 5-7, 27 Закону України «Про страхування», ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 4, 13, 76-82, 89, 133 ч. 1, 3, 137, 141 ч. 1, 2, 247 ч. 2, 258, 259, 263-265, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд
У позові Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу відмовити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32382598.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .
СуддяІ. В. Марциновська
Повне судове рішення складене 20.02.2023.