У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер справи 759/23012/21
Номер провадження 22-ц/824/877/2023
Головуючий у суді першої інстанції Сенько М. Ф.
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Поливач Л. Д.
17 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., перевірив на відповідність вимогам статтей 354-356 Цивільного процесуального кодексу України апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 лютого 2022 року задоволено позов ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Харитончук О.Г. про розподіл судових витрат у вказаній справі.

Не погодившись із указаним додатковим рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить суд апеляційної інстанції поновити процесуальний строк для прийняття апеляційної скарги на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року в зв`язку із поважністю причин його пропуску, скасувати це додаткове рішення та ухвалити нове, яким заяву представника позивача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задовольнити.

У поданій до суду апеляційної інстанції апеляційній скарзі заявник на обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаного додаткового рішення суду посилалась на те, що про ухвалення у цій справі додаткового рішення 19 жовтня 2022 року місцевим судом їх повідомлено не було, хоча представник позивача з`являвся у вказану дату на визначений судом час для розгляду заяви про розподіл судових витрат. Зазначили, що засобами поштового зв`язку вказане судове рішення ані на адресу представника позивача, ані на адресу самого позивача не надходило, відомості про його вручення останнім в матеріалах справи відсутні. Зі змістом оскаржуваного додаткового рішення представник позивача ознайомилась у грудні 2022 року під час моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень.

Перевіривши виконання ОСОБА_1 вимог статтей 354 та 356 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо дотримання строків апеляційного оскарження вказаного вище додаткового рішення суду, а також щодо форми і змісту поданої апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов таких висновків.

Так, згідно вимог частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пункту першого частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи 19 жовтня 2022 року Святошинським районним судом міста Києва у цій справі було ухвалено додаткове рішення, яким у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Харитончук О.Г. про розподіл судових витрат відмовлено.

Згідно змісту вказаного судового рішення розгляд вказаної заяви було проведено місцевим судом за відсутності учасників справи, у зв`язку із їх неявкою у судове засідання.

Положеннями статті 268 ЦПК України встановлені загальні правила проголошення судового рішення.

А саме, згідно вимог частини п`ятої та сьомої цієї статті датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Таким чином, згідно вказаних вище положень цивільного процесуального законодавства дата ухвалення додаткового рішення суду за наслідками розгляду заяви представника позивача про розподіл судових витрат за відсутності учасників справи, співпадає із датою складення її повного тексту.

Відтак, в силу приписів статті 268 ЦПК України повний текст додаткового рішення вважається складеним у день його ухвалення, тобто 19 жовтня 2022 року.

Так, за правилами статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до установленого статтями 122-124 ЦПК України порядку обчислення процесуальних строків, тридцятим днем для оскарження позивачем ухваленого у цій справі додаткового рішення є 18 листопада 2022 року

Апеляційну скаргу на вказане вище додаткове рішення суду першої інстанції було направлено представником позивача засобами поштового зв`язку 10 січня 2023 року, що підтверджується трек-номером конверту, у якому ця апеляційна скарга була направлена до суду апеляційної інстанції, а отже з порушенням встановлених процесуальним законом строків для його оскарження.

На обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року заявник посилалася на те, що про факт його існування її представник дізналась лише у грудні 2022 року, а його копія на адреси ОСОБА_1 та її представника засобами поштового зв`язку не надходили.

Дослідивши доводи щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаного вище додаткового рішення суду, які наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Враховуючи те, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з апеляційною скаргою.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року по справі №759/14068/19, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Єврорпейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

З матеріалів справи убачається, що згідно довідок про доставку електронного листа копії додаткового рішення від 19 жовтня 2022 року були доставлені 02 грудня 2022 року на електронні скриньки позивача та його представника, адреси яких були зазначені останніми у поданих до суду заявах по суті справи та процесуальних документах (а.с.176, 177).

Проте, про вказані обставини щодо направлення копії оскаржуваного додаткового рішення на електронні адреси заявника та її представника у поданій апеляційній скарзі останніми нічого не зазначено.

Разом з тим суд враховує, що в матеріалах справи наявні надані представником позивача підтвердження (а.с.149, 219) про отримання від суду першої та апеляційної інстанції копій рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 лютого 2022 року та ухвали Київського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року на електронні адреси позивача та її представника, куди місцевим судом в свою чергу було направлено копію оскаржуваного додаткового рішення. Отже, вказані обставини свідчать про той факт, що зазначені електронні адреси використовуються ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2 .

Таким чином, вивчивши наведені в апеляційній скарзі обставини щодо причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки посилання заявника про ненаправлення судом на її адресу, або адресу її представника копії оскаржуваного додаткового рішення та відповідно необізнаність із цим судовим рішенням не відповідають дійсності, а жодних обставин з приводу неотримання на електронні адреси позивача та її представника, що були зазначені у поданих до суду процесуальних заявах, апеляційна скарга не містить.

Згідно з частиною третьою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Оскільки будь-яких інших об`єктивних обставин поважності причин пропуску заявником строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року апеляційна скарга не містить, доказів про поважність причин пропуску процесуального строку заявником суду не надано, а тому на підставі статті 354 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заявнику необхідно вказати інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження цього додаткового рішення суду.

При цьому, перевіривши на відповідність встановленим процесуальним законом вимогам щодо форми та змісту поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року, судом встановлено інші порушення щодо її оформлення.

А саме, в порушення вимог пункту 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України заявником до апеляційної скарги не було додано копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, суд звертає увагу заявника, що додані його представником до апеляційної скарги документи, що підтверджують самостійне направлення ним копії апеляційної скарги іншим учасникам справи не відповідають встановленому пунктом 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України обов`язку додати до скарги її копії з доданими до неї письмовими матеріалами відповідно до кількості учасників справи, оскільки здійснення такого направлення іншим учасникам справи покладається виключно на суд апеляційної інстанції, а не на заявника.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, за наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а особі, яка подала апеляційну скаргу надається строк вказати інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження вказаного вище додаткового рішення суду, а також для усунення виявлених в апеляційній скарзі недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали апеляційного суду.

Такі недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до суду копій скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Особу, що подала скаргу слід попередити про те, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали в частині усунення недоліків апеляційної скарги вона буде вважатись неподаною та їй повернута згідно вимог частини другої статті 357 ЦПК України, а у разі незазначення інших підстав для поновлення строку або визнання судом їх неповажними - відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року залишити без руху.

Надати особі, яка подала апеляційну скаргу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

У разі неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин для пропуску цього строку та надання доказів на їх підтвердження у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 394 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя