Постанова

Іменем України

15 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 644/393/19

провадження № 61-6109св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Харківська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - державний реєстратор Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області Маслова Л. І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Харківської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року у складі суддів Зябрової О. Г. та постанову Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Кругової С. С., Маміної О. В.,

касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Кругової С. С., Маміної О. В.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року Харківська міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - державний реєстратор Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області Маслова Л. І. про скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Позов мотивований тим, що державним реєстратором Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області Масловою Л. І. винесено рішення від 25 липня 2017 року № 36289610 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно об`єкту нерухомого майна садового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Підставою для винесення вказаного рішення стали: довідка, серія та номер 11, виданий 28 травня 2017 року, видавник - СТ «Електроенергетик»; довідка, серія та номер 18, виданий 17 липня 2017 року, видавник - СТ «Електроенергетик»; рішення органу місцевого самоврядування, архівна копія від 14 квітня 1997 року № 3-1/166, серія та номер 872-1, виданий 28 грудня 1955 року, видавник - виконавчий комітет Харківської міської Ради депутатів трудящих; технічний паспорт, серія та номер б/н, виданий 26 травня 2017 року, видавник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Актуаль» (далі - ТОВ «Актуаль»).

Як вбачається з архівної копії рішення виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів трудящих від 28 грудня 1955 року № 872-І виготовленої державним архівом Харківської області від 14 квітня 1997 року № 3-1/166 вказаним рішенням відведено земельні ділянки під посадку колективних фруктових садів в районі Харківської машинно-тракторної станції. Зокрема, пунктом Г вказаного рішення вказано: «не провадити на ділянці будівельні роботи».

Отже, зазначене рішення виконавчого комітету не стосується присвоєння адрес об`єкту будівництва. Відповідно до інформації відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області правовстановлюючі документи на право власності або користування на земельну ділянку АДРЕСА_2 не обліковується.

Згідно інформації Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради інформації щодо надання в користування земельних ділянок (для будівництва або реконструкції об`єктів), зокрема, стосовно земельної ділянки АДРЕСА_3 по вказаній адресі відсутні.

Як вбачається з інформації КП «Харківське міське бюро технічне інвентаризації» Харківської міської ради інвентаризаційні справи, зокрема, на земельну ділянку АДРЕСА_2 не складались та у відділі збереження технічної документації відсутні.

Проведеним на місцевості оглядом земельної ділянки встановлено, що ділянка АДРЕСА_2 площею, орієнтовно, 0,0620 га огороджена та використовується ОСОБА_1 для ведення садівництва.

Відповідачем в порушення вимог пункту 42 Порядку Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), не надано державному реєстратору документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

З аналізу наявних у Харківській міській раді інформаційних масивів встановлено, що спірному об`єкту нерухомого майна адреса ніколи не присвоювалась.

Харківська міська рада просила скасувати рішення державного реєстратора Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області Маслової Л. І. від 25 липня 2017 року № 36289610 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно об`єкту нерухомого майна садового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер № 101) за ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року в задоволенні позову Харківської міської ради відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що порядок присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова, не регулює питання присвоєння поштової адреси садовим будинкам, збудованим до 05 серпня 1992 року. Більш того, присвоєння поштової адреси садовому будинку без наявності зареєстрованого права власності не передбачено. Створення в установленому законом порядку садового/садівницького/садівничого товариства та внесення його за певною адресою до словників Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчить про адресну ідентифікацію такого іменованого об`єкта. Отже, у випадку наявності інформації про відповідний іменований об`єкт в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, документом про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу, є довідка відповідного кооперативу про присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Таким чином, державний реєстратор в процедурі розгляду заяви про реєстрацію речових прав на нерухоме майно встановив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2021 рокуапеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що матеріали справ не містять доказів того, що спірному об`єкту нерухомого майна була присвоєна адреса. Відповідно до інформації відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області правовстановлюючі документи на право власності або користування земельних ділянок (для будівництва або реконструкції об`єктів), зокрема, стосовно земельної ділянки АДРЕСА_3 - відсутні. За таких обставин, висновок суду першої інстанції, що державна реєстрація права приватної власності на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна № 101 проведена відповідно до вимог діючого законодавства є передчасним.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Із змісту позовної заяви вбачається, що Харківською міською радою заявлено лише вимогу про скасування рішення державного реєстратора Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області Маслової Л. І. від 25 липня 2017 року № 36289610 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно об`єкту нерухомого майна садового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер № 101) за ОСОБА_1 . Земельна ділянка, на якій розташовано спірне нерухоме майно, знаходиться у постійному користуванні СТ «Електроенергетик» на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської Ради депутатів трудящих від 28 грудня 1955 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Харківської міської ради від 21 лютого 2018 року №995/18 ОСОБА_1 вже надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 із земель територіальної громади м. Харкова площею, орієнтовно, 0, 0603 га для ведення садівництва у СТ «Електроенергетик» за адресою: АДРЕСА_4 . Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що скасування рішення про державну реєстрацію за таких обставин не буде ефективним способом захисту прав Харківської міської ради.

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг

У квітні 2021 року Харківська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що порушено права позивача, як власника земельної ділянки під об`єктом, на який зареєстровано право власності. При цьому позивачем не надавалася земельна ділянка у власність чи користування відповідачу, а спірний садовий будинок побудовано без дотримання норм чинного законодавства та без згоди власника земельної ділянки. Суд апеляційної інстанції не застосував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 918/158/20.

Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19 та від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19 наведено висновок про застосування статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з яким пред`явлення позову про скасування рішення державного реєстратора є належним способом захисту порушеного права, а тому суди зробили помилковий висновок, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора (без пред`явлення вимог щодо визнання, зміну чи припинення речового права) у даному випадку не може забезпечити захисту порушеного права позивача. Матеріально-правове регулювання спірних відносин щодо скасування державної реєстрації права власності змінилося з 16 січня 2020 року, а Харківська міська рада звернулась із позовом у січні 2019 року. Судом апеляційної інстанції встановлені порушення реєстраційних дій з боку державного реєстратора, однак, суд вказав, що позивачем не ставилась вимога про припинення права власності на спірний садовий будинок, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що за таких обставин виконати рішення за чинними нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є можливим. Наявність таких прогалин у законодавстві не може бути підставою позбавлення ефективного захисту порушених прав за умови доведення таких порушень, оскільки це буде становити порушення принципу верховенства права та принципу правової визначеності.

Висновок про відмову в задоволенні позову міської ради через обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту порушеного права є перешкодою у доступі до правосуддя, а відтак - порушенням статті 6 Конвенції, оскільки позивач визначає предмет, підстави позову та спосіб захисту прав, який він просить визначити у рішенні, а обов`язком суду, який наділений повноваженнями застосувати належний та ефективний спосіб захисту прав, є установленням обґрунтованості позову та вирішення спору по суті заявлених вимог із визначенням належного та ефективного способу захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права.

Закон не надає можливості відмовляти в задоволенні позову з підстав обрання неправильного (неефективного) способу захисту порушеного права, оскільки в розумінні частини другої статті 5 ЦПК України суд може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, з частковим відступом від принципу диспозитивності для захисту особи, яка звернулася з позовом.

Суди не врахували, що у даному випадку, цей спір слід розглядати як спір, пов`язаний із захистом права власника земельної ділянки на розпорядження такою ділянкою, оскільки позов заявлено позивачем для захисту прав та законних інтересів саме на земельну ділянку, на якій розташовано зареєстрований об`єкт нерухомості майна. Тобто, предметом спору є порушення права землевласника з боку відповідача, а не сам садовий будинок, як об`єкт речового права, а тому відсутні підстави вважати, що даний спір пов`язаний з порушенням цивільних прав на цей об`єкт. В даному випадку, позивачем не оспорюється право на майно, а тому вирішення питання щодо визначення подальшої долі майна - скасування рішення про державну реєстрацію права власності, залежить від вирішення питання по суті спору, зокрема, встановлення обставин, пов`язаних із наявністю правовстановлюючих документів на право власності у відповідача на спірний садовий будинок, що буде наслідком для визначення правомірності здійснення реєстраційних дій щодо цього майна.

У квітні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_2 , в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року та залишити в силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлена можливість державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, до яких відноситься й садовий будинок, за відсутності реєстрації права власності на земельну ділянку, на якій розташований такий об`єкт нерухомого майна. Станом на 20 липня 2017 року Порядком присвоєння адрес не тільки не було врегульовані питання присвоєння адрес садовим будинкам, збудованим до 05 серпня 1992 року, а й взагалі не була передбачена можливість присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна за відсутності документів, підтверджуючих право власності або користування заявника на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна. Документ, що підтверджує присвоєння садовому будинку літ. А-2 адреси, не міг бути наданий ОСОБА_1 , оскільки чинним законодавством України в редакції станом на 20 липня 2017 року та Порядком присвоєння адрес в редакції станом на 20 липня 2017 року не перебачено присвоєння адреси садовому будинку, збудованому до 05 серпня 1992 року на території садового товариства. Єдиним документом на підтвердження користування земельною ділянкою СТ «Електроенергетик» є рішення виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів трудящих від 28 грудня 1955 року № 872-І, яке було надано державному реєстратору та ним враховано. В той же час, як в технічному паспорті, виготовленому станом на 26 травня 2017 року, так і в довідках СТ «Електроенергетик» вказано, що садовий будинок розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 . Чинним законодавством встановлений порядок, відповідно до якого садовому будинку не присвоюється адреса, а його місце розташування прив`язується до кадастрового номеру земельної ділянки, на якій він розташований. Судом апеляційної інстанції безпідставно застосовано до спірних правовідносин положення пункту 43 Порядку № 1127, Порядку присвоєння адрес, невірно застосовано положення пунктів 42 та 81 Порядку № 1127, не застосовано до спірних правовідносин положень статті 331 ЦК України, частини третьої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внаслідок чого ухвалено незаконне та необґрунтоване судове рішення в його мотивувальній частині.

Також відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень частини третьої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 331 ЦК України, пунктів 42 та 81 Порядку № 1127 у подібних правовідносинах (реєстрація права власності на садовий будинок, збудований до 05 серпня 1992 року на території садового товариства).

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У липні 2021 року Харківська міська рада подала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року залишити без задоволення.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що відповідач не могла набути прав на спірний об`єкт відповідно до приписів пункту 42 Порядку № 1127 в силу відсутності рішення про присвоєння такому об`єкту адреси.Доводом ОСОБА_1 про надання нею встановленого переліку документів на підставі яких, законом надається можливість здійснити державну реєстрацію є безпідставними. Так, ОСОБА_1 жодним чином не пояснила ненадання державному реєстратору виписки з погосподарської книги.Щодо форми та змісту документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, то законодавство у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не містить імперативних вимог щодо форми документа, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Це може бути як рішення, так і довідка, видані органом місцевого самоврядування, які дають змогу встановити факт присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Такого документа ОСОБА_1 державному реєстратору надано не було. Власником земельної ділянки є територіальна громада м. Харкова, оскільки СТ «Електроенергетик» вона була надана у довгострокове користування і до теперішнього часу, статус земельної ділянки не змінений. Жодних перепон для відповідача щодо приватизації земельної ділянки № НОМЕР_1 у вказаному товаристві не існувало, однак ОСОБА_1 всупереч вимог діючого законодавства не скористалась своїм правом приватизації земельної ділянки та звернулась до державного реєстратора з метою незаконної реєстрації права власності на спірний садовий будинок за нею. Довідка СТ «Електроенергетик» від 17 липня 2017 року про надання земельної ділянки в користування не може вважатися документом, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна. Посилання ОСОБА_1 на застосування до спірних правовідносин пункту 81 Порядку № 1127 є помилковим, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що СТ «Електроенергетик» є (було) садовим кооперативом і будівництво садових будинків, в тому числі відповідача, здійснювалось в результаті діяльності кооперативу. Державний реєстратор мав керуватись саме пунктами 42-43 Порядку № 1127 , а не пунктами 80, 81.

Посилання ОСОБА_1 на застосування до спірних правовідносин пункту 81 на момент закінчення будівництва (1989 рік), відповідач не набула законних прав на спірний садовий будинок.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2021 року поновлено Харківській міській раді строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження.

У травні 2021 року матеріали цивільної справи № 644/393/19 надійшли до Верховного Суду.

У липні 2021 року Харківська міська рада подала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 за підписом ОСОБА_3 .

Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2022 року касаційне провадження у справі № 644/393/19 зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/235/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2023 року поновлено касаційне провадження у справі № 644/393/19, справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 26 квітня 2021 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 918/158/20, від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 11 червня 2021 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Фактичні обставини

Суди встановили, що 25 липня 2017 року державним реєстратором Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області Масловою Л. І. прийнято рішення № 36289610 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно об`єкту нерухомого майна садового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Підставою для винесення вказаного рішення стали: довідка, серія та номер 11, виданий 28 травня 2017 року, видавник СТ «Електроенергетик»; довідка, серія та номер 18, виданий 17 липня 2017 року, видавник СТ «Електроенергетик»; рішення органу місцевого самоврядування, архівна копія від 14 квітня 1997 року № 3-1/166, серія та номер 872-1, виданий 28 грудня 1955 року, видавник виконавчий комітет Харківської міської Ради депутатів трудящих; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 26 травня 2017 року, видавник ТОВ «Актуаль».

З технічного паспорту на садовий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , виготовлений станом на 16 травня 2017 року ТОВ «Актуаль», вбачається, що даний садовий будинок збудований в 1989 році.

ОСОБА_1 є членом СТ «Електроенергетик», розташованого за адресою: вул. Механізаторів, 1-а, м. Харків та має в користуванні земельну ділянку № НОМЕР_1 у складі СТ «Електроенергетик» орієнтовною площею 603 кв. м.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради депутатів трудящих від 28 грудня 1955 року № 872-І вирішено:

І. відвести ділянки землі під посадку колективних фруктових садів в районі Харківської машинотракторної станції /Орджонікідзевський район/ таким організаціям: 1.Сітьківському управлінню Харківенерго - 2га; 2.Харківському відділенню Теплоелектропроекта - 3га; 3. Харківському Державному університету ім. Горького - 0,9га; 4. Харківському Електротяговому заводу /ХЕТЗ/ - 7,0га;

ІІ. Зобов`язати Сітьове Управління Харківенерго, Харківське відділення Теплоелектропроекту, Харківський державний університет ім. Горького, Харківський електротяговий завод: а) генеральний план ділянки погодити з трестом Зеленого будівництва і затвердити в Управлінні головного архітектора міста; б) до посадки дерев зробити спрощені під`їзди до ділянки і на самій ділянці згідно з генпланом ділянки; в) посадку фруктових садів розпочати весною 1956 року і закінчити восени 1956 року; г) не провадити на участку будівництво; д) скласти договір з Міськжитлоуправлінням на право користування відведеним участком протягом 15 днів з дня відводу участка в натурі та надсилки матеріалів відводу по Міськжитлоуправління.

ІІІ. Головному архітектору міста відвести участок в натурі, а начальнику Міськжитлоуправління оформити відвод.

Земельна ділянка на якій розташовано спірне нерухоме майно знаходиться у постійному користуванні СТ «Електроенергетик» на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської Ради депутатів трудящих від 28 грудня 1955 року.

Рішенням Харківської міської ради від 21 лютого 2018 року № 995/18 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № НОМЕР_1 із земель територіальної громади м. Харкова площею, орієнтовно, 0,0603 га для ведення садівництва у СТ «Електроенергетик» за адресою: АДРЕСА_4 .

За інформацією відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради станом на 29 грудня 2012 року у відділі не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або користування, зокрема, на земельну ділянку АДРЕСА_2 .

Позиція Верховного Суду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 лютого 2021 року у справі № 918/158/20, на яку посилається Харківська міська рада у касаційній скарзі, зазначено, що «установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту……Як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

У справі, що переглядається,

при зверненні до суду Харківська міська рада зазначила, що вона звертається до суду у зв`язку з невизнанням реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем внаслідок незаконних дій державного реєстратора, що виявилося у порушенні положень нормативно правих актів в сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

в касаційній скарзі Харківська міська рада зазначає, що її право власника спірної земельної ділянки порушено рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за відповідачем на самочинно збудоване нерухоме майно, яке розташоване на зазначеній земельній ділянці.

суд першої інстанції зробив висновок, що реєстратор мав достатньо підстав для вчинення реєстраційних дій;

скасувавши рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважав, що такий висновок є передчасним, а скасування рішення про державну реєстрацію не буде ефективним способом захисту прав Харківської міської ради.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин першої, п`ятої-сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, відмовивши у задоволенні позову з тих підстав, що скасування рішення про державну реєстрацію не буде ефективним способом захисту прав Харківської міської ради, водночас, не зазначив, яким чином порушено право Харківської міської ради, за умови, що спірна земельна ділянка, на якій розташований садовий будинок, знаходиться у постійному користуванні СТ «Електроенергетик». Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами порушення його права.

Таким чином, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради, але помилилися щодо мотивів відмови.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційних скарг, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені частково без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід задовольнити частково, оскаржені судові рішення змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови, а в іншій частин оскаржені судові рішення залишити без змін.

Оскільки судові рішення підлягають зміні лише в частині мотивів їх прийняття, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Харківської міської радита ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2021 рокузмінити, виклавши їх мотивувальні частині в редакції цієї постанови

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук