Справа № 524/6940/22
Провадження № 2/524/629/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Гончаренко О.В., з участю секретаря судового засідання Топчій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування заяви зазначає, що позивач є власником нерухомого майна будівлі адміністративного спортивно-оздоровчого та житлового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У 2008 році ним було укладено кредитний договір із ПАТ «Ерсте Банк» на суму 200000 дол. США та договір іпотеки, за умовами якого з метою забезпечення виконання зобов`язань банку було передано в іпотеку нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті незаконних дій з 2012 року шляхом укладення договір про відступлення права вимоги та договорів купівлі-продажу позивач був позбавлений права власності на вказаний об`єкт нерухомості, у зв`язку з чим ним подано позов про витребування майна з чужого незаконного володіння. Посилаючись на вказані обставини, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно будівлю адміністративного спортивно-оздоровчого та житлового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Так, достатньо обґрунтованим для забезпечення є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, зокрема, реалізація майна чи підготовчі дій до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд відзначає, що позивачем подано позов про захист своїх прав через значний проміжок часу з моменту виникнення спірних правовідносин у 2008-2012 роках, а також не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачем ОСОБА_3 вчиняються дії щодо відчуження належного йому нерухомого майна та те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також заявник просить накласти арешт на все майно відповідача, однак, в порушення вимог п.6 ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

За таких обставин, суд вважає, що заява представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гончаренко