621/2354/22
2/621/159/23

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
16 січня 2023 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
судді Бібіка О.В.
за участю секретаря судового засідання Сосницької К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Гаврильєва Володимира Івановича про скасування постанови нотаріуса, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
14.11.2022 до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Гаврильєва В.І. з наступними вимогами: визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області у вчиненні нотаріальної дії щодо знняття заборони та скасувати постанову про відмову у забороні від 07.07.2021; зобов`язати приватного нотаріуса Гаврильєва В.І. зняти заборону відчуження житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , реєстровий запис 1201.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2022 провадження у справі вдкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
20.12.2022 до суду надійшла уточнена позовна заява, на обгрунутвання якої зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 . Після смерті матері залишилася спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, оформити спадщину не має можливості, оскільки у 2007 році накладено заборону на відчуження вказаного житлового будинку на підставі договору іпотеки № 115-ЗМК/1-07, укладеного між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 .
Учасники справи у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, на задоволенні позову наплягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Судова кореспонденція, направлена на адресу відповідача, повернулася до суду без вручення.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.06.2007 між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 115-ЗМК/1-07, предметом якого є житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, б/н, виданого 18.12.2011 Ізюмською дистанцією колії Південної залізниці. Право власності зареєстровано в КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" 30.01.2002 за номером запису 162 в книзі № 3 (а.с. 19-21, 22)
Відповідно до п. 1.1. договору у забезпечення зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем за кредитним договором № 115-КМК-07 від 18 червня 2007 року іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку майно (вказаний у договорі житловий будинок).
Відповідно до п. 1.2. договору у разі набуття іпотекодержателем підстав для звернення стягнення на майно, у відповідності до положень розділу 4 договору, іпотекодежатель вправі звернути стягнення на майно, що перебуває в іпотеці.
Відповідно до п. 1.3. договору термін повернення грошових коштів по кредитному договору до 15 червня 2012 року.
Відповідно до п. 2.1. договору цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором.
Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. 18.06.2007 року та зареєстровано в реєстрі за № 1200.
18 червня 2007 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат» накладено заборону відчуження зазначеного в договорі житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 до припинення дії іпотечного договору, про що внесено запис в реєстрі за № 1201 (а.с. 20)
18 червня 2007 року було підписано Акт прийому передачі між ВАТ «Кредипромбанк» та ОСОБА_2 про те, що на підставі іпотечного договору № 115-ЗМК/1-07 ОСОБА_2 передала, а ВАТ «Кредитпромбанк» прийняв правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 29)
Як вбачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.02.2022 року, 18.06.2007 року за № 5159801 приватним нотаріусом Гаврильєвим В.І. внесено запис про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна (житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 ) (а.с. 58)
Як вбачається із повідомлення про виключення запису з Державного реєстру Іпотек від 18.06.2012 року № 4045/15-б.б-ОЗ/ХВ та заяви про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна від 18.06.2012 року № 4046/15-б.б-ОЗ/ХВ, ПАТ «Кредитпромбанк» звернувся до державного реєстратора з заявою про виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна про іпотечний договір № 115-ЗМК/1-07, реєстровий номер № 1200 від 18.06.2007 року (а.с. 27, 28)
19 червня 2012 року було підписано акт прийому передачі про те, що на підставі іпотечного договору № 115-ЗМК/1-07 ПАТ «Кредитпромбанк» передав, а ОСОБА_1 а прийняла правоустановлюючі документи на будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою; АДРЕСА_1 (а.с. 30)
Як вбачається з Інформації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31.03.2021 року №49-036-4507/21, 01.10.2020 року державним реєстратором було внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», як юридичної особи, а отже ліквідаційна процедура банку вважається завершеною, банк ліквідованим. На виконання приписів ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фййчних осіб» ПАТ «Кредитпромбанк» здав, а архів Національного банку України прийняв на зберігання всі документи Банку (а.с. 31)
Відповідно до постанови НБУ № 130 від 27.11.2018 року «Про затвердження Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України» термін зберігання первинних документів за кредитними та депозитними операціями в банках, які видали кредит або розмістили депозит згідно статті № 117 складає п`ять років після погашення кредиту, повернення депозиту.
Зобов`язання ОСОБА_2 у вигляді кредитної заборгованості за Договором № 115- КМК-07 від 18.06.2007 року перед ПАТ «Кредитпромбанк» станом на дату початку процедури ліквідації банку (03.06.2015 року) були відсутні.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , зареєстрованого виконкомом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16)
З довідки завідувача Зміївської державної нотаріальної контори від 06.09.2019 за вих. № 835/02-14 вбачається що 13.-5.2011 заведено спадкову справу № 260/2011 (номер справи у спадковому реєстрі 51136959) щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Відповідно до цієї справи спадкоємицею померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1 (а.с. 17)
Постановою приватного нотаріуса Зміївського району Харківської області від 07.07.2021 відмовлено ОСОБА_1 в знятті заборони по зобов`язанню ОСОБА_2 у вигляді кредитної заборгованості за договором № 115-ЗМК-07 від 18.06.2007 перед ПАТ "Кредитпромбанк" станом на дату початку процедури ліквідації банку (03.06.2015) були відсутні (а.с. 15)
Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , довідкою про розірвання шлюбу № 113 та довідкою про укладення шлюбу № 112 (а.с. 24-26)
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку визначеним цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За правилами ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, кожний має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Зі змісту ст. 316 ЦК України вбачається, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з накладенням заборони на відчуження позивач не має можливості оформити спадщину після смерті матері.
Статтею 1216 Цивільного кодексу України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Обтяження у зв`язку з реєстрацію прав перенесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, діяльність якого припинена. До реорганізації системи реєстрації прав, накладання та зняття заборони відчуження проводив нотаріус відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року за № 31/5.
Відповідно до п.1.1 вказаного Положення - Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони.
Згідно до п. 2.1 вказаного Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. На даний час зазначене положення втратило чинність. Оскільки обтяження в реєстрах порушують та обмежують права власності позивачки, вона вирішила вчиняти дії на їх захист в передбаченому порядку.
Враховуючи вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про обтяження перенесено до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; в усіх інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено зняття заборони і у вказаній статті зазначено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Згідно п.п.5.1 пункту 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотеко держателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 4 ст. 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку.
Статтею 55 Конституції кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.
Відтак правовою підставою для реєстрації в Державному реєстрі нерухомого майна обтяження на нерухоме майно ОСОБА_2 є заборона на відчуження нерухомого майна, яка накладена нотаріусом.
Дане обтяження вважаться чинним до здійснення нотаріусом дій по зняттю заборони в визначеному законодавством порядку та здійснення нотаріусом, як спеціальним суб`єктом, реєстрації припинення такого обтяження .
Нотаріус не має можливості здійснити дії по зняттю заборони за відсутністю належного повідомлення про відсутність обтяження.
Підставою для реєстрації припинення обтяжень та заборони відчуження може бути судове рішення.
Матеріали справи свідчать про те, що існуюча заборона на відчуження та зареєстроване обтяження порушують права та інтереси позивача, тому порушені права підлягають захисту шляхом зняття заборони на нерухоме майно.
У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року по справі №658/715/16-ц, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства (пункт 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Стосовно вирішення порядку зняття заборони на відчуження нерухомого майна, що входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 позивач звернулася до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєва В.І.
Постановою про відмову у знятті заборони від 07.07.2021 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. було відмовлено в знятті заборони по зобов`язанню ОСОБА_2 у вигляді кредитної заборгованості за договором № 115-ЗМК/1-07 від 18.06.2007 р., перед ПАТ «Кредитпромбанк» станом на дату початку процедури ліквідації.
Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.
Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно іззаконом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Оскільки позивач позбавлена можливості вільно розпоряджатись своїми правами на належне їй нерухоме майно, зважаючи на викладені обставини та враховуючи наявність накладеної заборони на майно, неможливість скасування заборони в позасудовому порядку, позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття заборони, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за необхідне захистити права позивача шляхом скасування такої заборони. Крім того, зняття заборони з майна не порушує прав третіх осіб.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, позивачем надано належні, достовірні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 223, 247, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Гаврильєва Володимира Івановича (місцезнаходження: м. Зміїв Чугуївського району Харківської області, вул. Гагаріна, 2) про скасування постанови нотаріуса, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати незаконною та скасувати посатнову приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєва Володимира Івановича про відмову у знятті заборони від 07 липня 2021 року.
Зняти заборону відчуження житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 (реєстровий запис 1201).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 18.01.2023.
Суддя: