КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/114/2023
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2023 року місто Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.
суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Некляєва Юрія Геннадійовича про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 та за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Мазура Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Тетяна Анатоліївна про стягнення коштів, -
У грудні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому просила:
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовлено.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 50000 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просила додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просила додаткове рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови в задоволенні заяви та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 151888,10 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задоволено частково.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року змінено, зменшено стягнуту з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката з 50000 грн. до 20000 грн.

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишено без задоволення.

12 грудня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 - Некляєв Ю.Г. до Київського апеляційного суду подав заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18303 грн.

В обґрунтування вимог заяви представник відповідача ОСОБА_1 - Некляєв Ю.Г. посилався на те, що ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням, в якому сторони визначили погодинну оплату як порядок обчислення гонорару. Відповідно до умов Договору, з огляду на затрачений адвокатами час на надання правничої допомоги в рамках цивільної справи №752/26153/19 в апеляційній інстанції, ОСОБА_1 для оплати був виставлений відповідний рахунок.

Вказував, що згідно зі звітом про надані юридичні послуги та понесені витрати від 09 грудня 2022 року, загальна сума витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції становить 45757,44 грн.

Зазначав, що оскільки вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 були задоволені судом на 60%, отже, враховуючи принцип пропорційності, вважає, що заявник має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 відсотків від загальної суми, понесених нею витрат на правничу допомогу у зв`язку з переглядом оскаржуваного рішення за скаргою апелянта, а саме: 45 757,44 грн.*0,4 = 18 303 грн.

27 грудня 2022 року від позивача ОСОБА_3 надійшли заперечення проти стягнення витрат на правову допомогу, в яких остання просила відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 - Некляєв Ю.Г. заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_10 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення заяви.

Відповідачі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Т.А. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в тому числі на електронну пошту.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев'ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VIдоговір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно з ст.30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічнийправовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановахВерховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 жовтня 2022 року представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 було подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому представник відповідача вказував на те, що відповідач ОСОБА_1 очікує понести судові витрати у зв`язку з розглядом апеляційної скарги позивача у розмірі 40000 грн. Дана сума є попередньою та орієнтовною, може бути змінена в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Заяву про ухвалення додаткового рішення представником відповідача ОСОБА_1 - Некляєв им Ю.Г. було направлено до Київського апеляційного суду 12 грудня 2022 року, що підтверджується конвертом, отже останнім були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником відповідача ОСОБА_1 - Некляєв им Ю.Г. надано копії: довідки АО «ЮФ «АСТЕРС» щодо ставок адвокатів від 09 грудня 2022 року; звіту про надані юридичні послуги та понесені витрати від 09 грудня 2022 року; рахунку №12.22-032.3082 від 09 грудня 2022 року на суму 45757,44 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2019 року між АО «ЮФ «АСТЕРС» та ОСОБА_12 було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого фірма зобов`язується здійснити захист, представництво, а також надати клієнтові інші види юридичних послуг та правової (правничої) допомоги щодо нього та/або будь-яких вказаних ним осіб відповідно до його завдань та на умовах договору, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Пунктами 6.1.-6.2. договору передбачено, що клієнт оплачуватиме послуги Адвокатського об'єднання, а також відшкодовуватиме витрати Адвокатського об'єднання в порядку передбаченому договором.

Якщо інше письмово не визначено відповідним Завданням, розмір грошового гонорару Адвокатського об'єднання за послуги визначається, виходячи з фактичної кількості часу, витраченого фахівцями Адвокатського об'єднання, та їх погодинних ставок.

Відповідно до п.6.7. договору, клієнт сплачує належні суми винагороди згідно виставленого Адвокатським об'єднанням кінцевого рахунку.

Згідно звіту про надані юридичні послуги та понесені витрати від 09 грудня 2022 Адвокатським об`єднанням «ЮФ «АСТЕРС» було надано, а відповідачем ОСОБА_13 прийнято юридичні послуги, а саме:

від юриста Бибки Т.Я. (ставка 130 Євро/година):

10 жовтня 2022 року - підготовка відзиву на апеляційну скаргу по справі №752/26153/19 - 2,00 год.;

від юриста Некляєва Ю.Г. (ставка 250 Євро/година):

06 грудня 2022 року - участь у судовому засіданні, поїздка до суду, , очікування засідання, що розпочалося з затримкою, повернення на робоче місце - 2,20 год.;

08 грудня 2022 року - підготовка заяви про стягнення витрат на правничу допомогу - 1,00 год. Всього становить 960 Євро.

Загальна вартість наданих адвокатами Бибкою Т.Я. та Некляєвим Ю.Г. послуг становить 45757,44 грн.

У заяві представник відповідача ОСОБА_1 - Некляєв Ю.Г. вказував на те, що оскільки вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 були задоволені судом на 60%, отже, враховуючи принцип пропорційності, вважає, що заявник має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 відсотків від загальної суми, понесених нею витрат на правничу допомогу у зв`язку з переглядом оскаржуваного рішення за скаргою апелянта, а саме: 45 757,44 грн.*0,4 = 18 303 грн.

У запереченнях на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу позивач ОСОБА_3 зазначала, що як вбачається зі звіту про надані юридичні послуги та понесені витрати від 09 грудня 2022 року загальна кількість затраченого часу адвокатами Бибкою Т.Я. та Некляєвим Ю.Г. в суді апеляційної інстанції становить 4,80 год. Тобто майже в 6 разів менше було затрачено часу представниками відповідача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, при цьому погодинні ставки не змінювалися, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.Вказувала, що розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю відповідної роботи адвокатів, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, а тому просила відмовити у задоволенні заяви про стягнення з неї витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановахОб'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зазначені представником відповідача ОСОБА_1 - Некляєв им Ю.Г. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18303 грн. є завищеними, неспівмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

При цьому, суд враховує заперечення позивача ОСОБА_3 , загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування правової допомоги.

Беручи до уваги складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатами, які надавали професійну правничу допомогу відповідачуОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, необхідність процесуальних дій сторонивідповідача ОСОБА_1 , обсяг фактично виконаної адвокатами роботи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених відповідачемОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., які понесені у суді апеляційної інстанції, суд вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

Посилання позивача ОСОБА_3 у запереченнях проти стягнення витрат на правову допомогу на те, що представником відповідача ОСОБА_1 - Некляєв им Ю.Г. не надано жодних доказів на підтвердження фактичної оплати послуг адвокатів з надання правової допомоги, колегія суддів відхиляє, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З огляду на вищевикладене, виходячи з конкретних обставин справита виконаної адвокатами роботи, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесенівитрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Некляєва Юрія Геннадійовича про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнитичастково.

Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 17 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: