Ухвала

20 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 369/9813/20

провадження № 61-1938ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня

2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада

2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства, стягнення аліментів та зобов`язання внести зміни до актового запису про народження,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним вище позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 04 липня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виключено із актового запису № 133 зареєстрованого Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ОСОБА_4 як про батька дитини.

Внесено зміни до актового запису № 133 зареєстрованого Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком ОСОБА_1 .

Внесено зміни до актового запису № 133 зареєстрованого Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено по батькові дитини ОСОБА_3 з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 10 серпня 2020 року

і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року залишено без змін.

09 лютого 2023 року, із застосуванням засобів поштового зв`язку,

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня

2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада

2022 року, у якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

1. Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється

з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У клопотанні, викладеному у змісті касаційної скарги, заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження. Посилається на те, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку він та його представник не отримували. Про існування повного тексту судового рішення заявник дізнався після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Із матеріалами справи його представник ознайомився лише 01 лютого

2023 року. Проте, заявником до касаційної скарги не додано доказів на підтвердження дати отримання повного тексту оскаржуваного судового рішення, що інакше може свідчити про штучне збільшення строку на касаційне оскарження.

Додані до касаційної скарги копія заяви про направлення копії оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року та копії постанов про відкриття виконавчого провадження № 70815104 та № 70815104 від 23 січня 2023 року не підтверджують дату отримання повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року. Також не підтверджує дату отримання повного тексту постанови апеляційного суду

і копія конверта про направлення постанов про відкриття виконавчих проваджень на адресу ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 272 ЦПК України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його

складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Так, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дати отримання копії повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року або того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення копії цього судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, а також не зазначено про обставини, що об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення і подати касаційну скаргу

в передбачений ЦПК України строк з урахуванням того, що апеляційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 04 липня 2022 року подано саме ОСОБА_1

Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), можливість поновлення строків оскарження судових рішень не є необмеженою, оскільки сторони

в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Щодо посилань заявника на введення на території України правового режиму воєнного стану як на обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, то Верховний Суд вважає за необхідно зазначити наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року

у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану

в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Враховуючи те, що останній день перебігу процесуального строку на звернення до суду з касаційною скаргою в цій справі припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку заявниками за умови надання ними до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду, та могла

б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку з урахуванням наявності у заявника представника - адвоката Стетара О. М., який 30 листопада 2022 року подав до Київського апеляційного суду клопотання про направлення повного тексту оскаржуваної постанови на його поштову адресу, відповідно останньому було відомо про існування оскаржуваної постанови.

Таким чином, на підтвердження наведених обставин пропуску строку заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження

у справі на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

2. Подана касаційна скарга також не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що

у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду,

в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення заявником підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник, як на підставу касаційного оскарження судових рішень узагальнено посилається, зокрема, на застосування судами норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 січня

2022 року у справі № 202/2965/19 та від 14 квітня 2021 року у справі

№ 759/3547/17, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Зокрема, заявник, вказуючи підставою для відкриття касаційного провадження пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, не вказав конкретний висновок сформований Верховним Судом та який не було застосовано судами в оскаржуваних судових рішеннях.

Зазначення у змісті касаційної скарги постанов Верховного Суду не

є виконанням вимог пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Щодо посилань заявника як на підставу касаційного оскарження на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Заявник, як на підставу касаційного оскарження судових рішень також посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), проте касаційна скарга в цій частині в повній мірі не відповідає вимогам закону, оскільки касаційна скарга в зазначеній частині не містить вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

3. Також подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки форма та зміст касаційної скарги не відповідають вимогам статті 392 ЦПК України, так як у касаційній скарзі не зазначено всіх учасників справи,

а саме заявником у змісті касаційної скарги помилково вказано у якості третьої особи Києво-Святошинський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та його місцезнаходження, проте зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що третьою особою у справі є Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ).

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Таким чином, заявникові необхідно: 1) навести підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати на їх підтвердження докази; 2) уточнити касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України з правильним зазначенням учасників справи та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про

що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393, 394 ЦПК України, статтями 4,

6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня

2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада

2022 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник