БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/6839/20
провадження № 2-п/361/6/23
17 січня 2023 року м. Бровари
Броварський міськрайонний Київської області суд у складі:
головуючого судді: Петришин Н.М.
за участю секретаря: Руминіна О.О.,
розглядаючи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року вищевказаний позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 117 482 гривні 38 копійок та понесені витрати на судовий збір у розмірі 1 174, 80 гривень.
У листопаді 2022 року до суду звернуся ОСОБА_1 із заявою про перегляд заочного рішення.
У січні 2023 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Мірошниченка А.В. про забезпечення позову. У вказаній заяві заявник посилається на те, що ним подана заява про перегляд та скасування заочного рішення, проте до цього часу заява не розглянута. 30.12.2022 працівниками Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції складений акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу власником якого є ОСОБА_1 . Підставою складання акту є постанова державного виконавця про розшук автотранспортного засобу. Заявник вважає, що до вирішення заяви про перегляд заочного рішення, може бути реалізоване належне йому майно, а для відновлення своїх прав відповідачу необхідно буде докласти значних зусиль. Просить зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №361/6839/20 виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів, в тому числі зупинити розшук майна та вчинення інших виконавчих дій за виконавчим провадженням №69665962.
У статтях 149-153 ЦПК України містяться положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їх права, свободи чи інтереси.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.
З поданої заяви представника відповідача видно, що він просить зупинити стягнення щодо виконання виконавчого листа, який виданий на підставі заочного рішення, яке оскаржується в суді в порядку перегляду заочного рішення.
Разом з тим, з аналізу положень статей 149-153 ЦПК України вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а застосування заходів забезпечення заяви про перегляд заочного рішення суперечить наведеним положенням ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 260 ЦПК України,
У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мірошниченка А.В. про забезпечення позову відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Н.М.Петришин