КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1553/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Фролової І.В. в м. Київ 15 вересня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року позивач АТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, просив стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 374594,79 грн. та судові витрати.

Заявлені вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 28 листопада 2018 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», що також підтверджується копією паспорту споживчого кредиту.

Одночасно із доказами приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України. Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

В подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 05 грудня 2018 року, отримав картку типу Преміальна картка World Elite з кредитним лімітом до 400000 грн.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року, згідно до п. 2.1.1.2.12, сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі для карток World Elite 74,4 %.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 29 вересня 2021 року має заборгованість 374594,79 грн., яка складається з 308816,13 грн. заборгованості за кредитом, в тому числі 180434,55 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту, 128381,58 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 18529,20 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, 47249,46 грн. заборгованості за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нараховано комісії.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 28 листопада 2018 року у розмірі 308816,13 грн., з яких 180434,55 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 128381,58 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також судові витрати в розмірі 4632,24 грн. В решті позову відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року в частині стягнення заборгованості 308816,13 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь банку 17928,12 грн., в решті вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, наводив зміст ст. 207, 626, 628, 638, 526, 1054, 1055, 633, 634, 1056-1, 1048, 1049, 549, 551, 1050, 625 ЦК України.

Наголошував, що в анкеті-заяві клієнта, яка міститься в матеріалах справи, від 28 листопада 2018 року процентна ставка не зазначена, як не зазначені умови користування кредитними коштами, в тому числі строки повернення, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив в тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, в тому числі заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та саме у зазначеному в цих документах розмірі і порядках нарахування. Крім того, анкета-заява з доданими умовами обслуговування кредитних карток не була роздрукована та надана клієнту на ознайомлення, вказані документи були сформовані в системі співробітником банку та надані на підпис за допомогою планшету, часу на ознайомлення ніхто не пропонував, клієнту повідомили, що це стандартна процедура оформлення та видачі банківської картки. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредиту, що підтверджено і у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року в справі № 6-16цс15. Тому в даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Вказував, що позивачем безпідставно взято при визначенні розміру заборгованості витяг з Тарифів обслуговування та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, включивши у платіж за кредитом, згідно із ставками, розміром та порядком нарахування визначені цими документами суми несплачених процентів за користування кредитними коштами та суми, які банк списував як проценти за користування кредитними коштами.

Наводив правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17-ц, в якому Велика Палата Верховного Суду скасувала рішення судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених ст. 412 ЦПК України, в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання умов кредитного договору, відмовивши в задоволенні позову в цій частині. Також Велика Палата Верховного Суду зауважила, що безпосередньо укладений сторонами кредитний договір 18 лютого 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Наводив положення п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», рішення Конституційного Суду України у справі № 1-12/2013 про захист споживача як слабшої сторони в договорі.

Зазначав, що враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, нарахування відсотків по кредиту та стягнення заборгованості по відсоткам є незаконною і такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, з виписки по рахунку вбачається, що заборгованість по тілу кредиту сформована банком в тому числі через безпідставне та самовільне списання з рахунку відповідача відсотків за користування кредитного ліміту (щомісяця) та плати за несвоєчасне погашення кредитного ліміту. Основну частину заборгованості за тілом кредиту банк утворив самовільно, списавши з рахунку клієнта відсотки на суму 277688 грн. Таким чином, суму заборгованості за кредитним лімітом слід зменшити як мінімум на суму незаконно списаних з клієнта процентів в розмірі 277688 грн. до 31128,12 грн. Разом з тим, з виписки по рахунку також вбачається, що банк списував як мінімум 22 рази по 600 грн. з рахунку відповідача щомісячну комісію за обслуговування картки, яка також жодним чином не узгоджена, а тому також підлягає відрахуванню, і таким чином заборгованість по тілу кредиту становить 17928,12 грн.

Вважав безпідставними висновки суду, що 28 листопада 2018 року між сторонами укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок, такі висновки не ґрунтуються на матеріалах справи, адже кредитний договір між позивачем та відповідачем не укладався, відповідно такого договору справи не містить.

Також не узгоджуються з матеріалами справи висновки суду, що ознайомившись з умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту, позивач отримав картку Преміальна картка World Elite (кредитний ліміт до 400000 грн.); інформація щодо встановлення та зміни розміру кредитного ліміту підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Згаданих документів справа не містить. Підпис позивача міститься на анкеті-заяві та витягу з умов обслуговування кредитних карток, але вказані документи сформовані співробітником банку та підписані за допомогою планшету без можливості ознайомитись.

Вважав, що суд навіть не намагався з`ясувати обставини, про які зазначено відповідачем, а саме, що банк щомісяця списував від 9000 грн. до 16000 грн. з призначенням платежу «списання відсотків», при цьому клієнт неодноразово поповнював картку, і якщо б не списання відсотків з рахунку, заборгованості б не було.

Відзивів на апеляційну скаргу в установлений судом строк не надійшло. 01 лютого 2023 року до суду надійшов відзив АТ КБ «ПриватБанк» з пропуском встановленого строку, в якому не заявлено клопотань щодо його продовження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряється апеляційним судом в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позивач рішення суду першої інстанції щодо відмови в позові також не оскаржував.

Оскільки судове рішення оскаржується в апеляційному порядку лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, тому переглядається апеляційним судом тільки в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині наведеним вимогам ст. 263 ЦПК України відповідає.

У справі, яка переглядається, АТ КБ «ПриватБанк» ініційовано спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 28 листопада 2018 року.

Відмовляючи АТ КБ «ПриватБанк» в позові в частині стягнення заборгованості по процентам за даним кредитним договором, суд першої інстанції врахував правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, рішення Конституційного Суду України в справі № 1-12/2013 та виходив із того, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та Тариф банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, як невід`ємні частки спірного договору, проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в документах, наданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, суд вважав неможливим застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання, оскільки кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив із того, що 28 листопада 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на картковий рахунок, в зв`язку з несплатою отриманого кредиту у відповідача станом на 29 вересня 2021 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 180434,55 грн. за поточним тілом кредиту, 128381,58 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на а. с. 15 - 16 міститься складена від імені ОСОБА_1 копія анкети-заяви від 28 листопада 2018 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Анкета-заява містить особисті дані ОСОБА_1 .

Своїм підписом в заяві ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписанням цієї анкети-заяви він згідно зі ст. 634 ЦК України в повному обсязі приєднується до Умов і Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Умови і Правила), які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, і які разом з пам`яткою клієнта і тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого він отримав шляхом його самостійного роздрукування; погоджується зі збільшеним строком позовної давності, вказаним в Умовах і Правилах і з тим, що зміни до Умов і Правил вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а в умовах, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє йому про змін шляхом використання визначених Умовами і Правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов і Правил є підтвердженням його згоди і повного та безумовного прийняття зміненої редакції Умов і Правил. З довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб ознайомлений. Зі змінами Умов і Правил надання банківських послуг зобов`язується ознайомлюватися самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua.

На а. с. 17 - 18 знаходиться копія паспорту споживчого кредиту від 05 грудня 2018 року з підписом ОСОБА_1 , в якій зокрема зазначено про умови кредитування за типами кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна, Голд».

На а. с. 19 - 23 знаходиться Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature.

На а. с. 24 - 68 знаходиться витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

На а. с. 69 - 70 знаходиться копія витягу з протоколу № 30 засідання Правління від 31 липня 2018 року, блок 9, про затвердження змін до Умов та Правил надання банківських послуг.

На а. с. 71 - 72 знаходиться копія паспорту ОСОБА_1 .

На а. с. 9 - 12 знаходиться копія виписки по рахунку ОСОБА_1 за договором б/н за період з 15 вересня 2019 року по 01 жовтня 2021 року, згідно якої всього за період надходжень 1331807,90 грн., всього витрат 1697446,91 грн., баланс на кінець періоду -365639,01 грн.

На а. с. 13 - 14 знаходяться довідки про видачу ОСОБА_1 кредитних карток, остання з яких видана 04 березня 2020 року з терміном дії до кінця січня 2023 року, а також довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , згідно якої кредитний ліміт, встановлений 09 січня 2020 в розмірі 300000 грн., в подальшому 06 липня 2021 року зменшено до 0,00 грн.

На а. с. 6 - 8 наявний розрахунок заборгованості за договором б/н від 28 листопада 2018 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 29 вересня 2021 року, згідно якого: погашено заборгованості за поточним тілом кредиту 96366,50 грн., погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту 120094,26 грн., погашено заборгованості по простроченим відсоткам 45274,26 грн., заборгованість за тілом кредиту 308816,13 грн., в тому числі: за поточним тілом кредиту 180434,55 грн., простроченим тілом кредиту 128381,58 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 18529,20 грн., заборгованість за простроченими відсотками 47249,46 грн., загальна заборгованість за наданим кредитом 374594,79 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 статті 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «Приватбанк» вказувало на те, що позичальник не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, в тому числі за поточним тілом кредиту 180434,55 грн. та за простроченим тілом кредиту 128381,58 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 15), за умовами якої банк надає позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, та на підставі якої йому було видано платіжну картку та відкрито картковий рахунок, на який встановлено кредитний ліміт, що підтверджується випискою з рахунку ОСОБА_1 . Відповідач активував картку, здійснював поповнення рахунку, зняття коштів, а також здійснював безготівкові розрахунки (а. с. 11).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що жодних договорів з банком, в тому числі кредитних, відповідач не укладав, оскільки такі доводи не спростовують наявності кредитних правовідносин, що виникли між сторонами в результаті встановлення кредитного ліміту на платіжну картку ОСОБА_1 і користування ним кредитними коштами, а відтак згідно вимог ст. 1069 ЦК України на спірні правовідносини поширюються положення про позику та кредит.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, з посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року № 342/180/17-ц, п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», рішення Конституційного Суду України в рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013, про те, що з боку позивача списання і нарахування процентів є незаконним та безпідставним, і що матеріали справи не містить підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, і що роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій банку.

Такі доводи є неприйнятними з огляду на те, що даними доводами жодним чином не спростовуються, а навпаки підтверджуються висновки суду першої інстанції, оскільки судовим рішенням в частині, яка відповідачем не оскаржується, було відмовлено у позові в частині стягнення заборгованості за відсотками та вказано, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ч. 1 ст. 634 ЦК України щодо договорів приєднання, і відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року № 342/180/17-ц.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що згідно виписки з рахунку ОСОБА_1 , основну частину заборгованості за тілом кредиту банк утворив самовільно, списавши 277688 грн. з рахунку клієнта як відсотки за користування кредитним лімітом, плати за несвоєчасне погашення кредитного ліміту, а також щомісячної комісії за обслуговування картки в розмірі 13200 грн.

Дійсно, з виписки по рахунку вбачається, що банком здійснено списання відсотків за користування кредитним лімітом: 01 вересня 2021 року в розмірі 9573,42 грн., 01 серпня 2021 року в розмірі 9573,42 грн., 01 липня 2021 року в розмірі 9264,60 грн., 01 червня 2021 року в розмірі 9573,42 грн., 01 травня 2021 року в розмірі 9264,60 грн., 01 квітня 2021 року в розмірі 2573,42 грн., 01 березня 2021 року в розмірі 8279,68 грн., 01 лютого 2021 року в розмірі 9380,46 грн., 01 січня 2021 року в розмірі 9322,71 грн., 01 грудня 2020 року в розмірі 8645,43 грн., 01 листопада 2020 року в розмірі 8958,91 грн., 01 жовтня 2020 року в розмірі 8991,52 грн., 01 вересня 2020 року в розмірі 8976,02 грн., 01 серпня 2020 року в розмірі 9223,21 грн., 01 липня 2020 року в розмірі 8505,08 грн., 01 червня 2020 року в розмірі 9334,72 грн., 01 травня 2020 року в розмірі 9302,48 грн., 01 квітня 2020 року в розмірі 9140,46 грн., 01 березня 2020 року в розмірі 16111,72 грн., 09 січня 2020 року в розмірі 2721,36 грн., 31 грудня 2019 року в розмірі 9589,81 грн., 29 листопада 2019 року в розмірі 8975,34 грн., 31 жовтня 2019 року в розмірі 9594,64 грн., 30 вересня 2019 року в розмірі 9609,77 грн., 30 серпня 2019 року в розмірі 9293,56 грн., 31 липня 2019 року в розмірі 10225,40 грн., 28 червня 2019 року в розмірі 8516,43 грн., 31 травня 2019 року в розмірі 7438,99 грн., 07 травня 2019 року в розмірі 9318,62 грн., 29 березня 2019 року в розмірі 2170 грн., 02 березня 2019 року в розмірі 9238,99 грн.

Крім того, згідно виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» 22 рази здійснював списання щомісячної комісії 600 грн. за обслуговування картки в загальному розмірі 13200 грн.

Згідно першого запису виписки, залишок після операції станом на 01 вересня 2021 року складає 365639,01 грн.

Разом із тим, із аналізу руху коштів, відображеного у даній виписці, неможливо дійти висновку, що списання відсотків за користування кредитним лімітом та щомісячної комісії за обслуговування картки позивачем було віднесено саме до простроченого або поточного тіла кредиту, оскільки таких відомостей виписка не містить, а від`ємний залишок на рахунку після фінансової операції не є тотожним заборгованості по тілу кредиту.

Апеляційний суд враховує, що заборгованість про стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками та комісією позивачем була віднесена у окрему складову заборгованості, яка згідно наданого позивачем розрахунку на а. с. 6 - 8 нараховувалася окремо, і в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками судом першої інстанції було відмовлено, а вимог про стягнення заборгованості по комісії АТ КБ «ПриватБанк» не заявляв взагалі.

Відтак, доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що тіло кредиту утворене через незаконне списання з рахунку клієнта відсотків за кредитом, а висновки суду про задоволення вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відмову у стягненні заборгованості по відсоткам суперечать один одному, не підтверджуються належними та допустимими доказами, є припущеннями та відхиляються апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 преміальної картки WorldElite з кредитним лімітом до 400000 грн., не спростовують правильних висновків суду першої інстанції в частині встановленого розміру заборгованості за тілом кредиту та відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неврахування висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року № 342/180/17-ц.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до переоцінки доказів, яким було надано належної оцінки судом, і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В частині відмови в позові про стягнення заборгованості за простроченими відсотками рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за тілом кредиту в розмірі 308816,13 грн. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.