Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2023 р. Справа153/1664/22

Провадження2/153/307/22-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судових засідань Поліш Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 32 711,09 грн. фактичних витрат в порядку регресу та 12 992,40 грн. судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 жовтня 2018 року між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк» укладено кредитний договір №18897, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у сумі 50000,00грн. з кінцевим строком погашення 23.10.2021. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку (факт первинного виникнення збитків у страхувальника внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань за договором кредиту), передбаченого умовами договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк страхове відшкодування». Позивач зазначає, що з 26.11.2018 відповідач не виконував свої зобов`язання за договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в загальній сумі 52 260,97 грн. та відповідно, настав страховий випадок, обумовлений договором №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку , яку отримано від АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжним дорученням №7261 від 20 серпня 2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк», страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 52 260 ,97 грн. 20.05.2021 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 01-05, відповідно до умов якого позивачка набула право вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів, боржником за яким, в тому числі, є ОСОБА_2 . Позивачка зазначила, що з метою досудового врегулювання спору вона надіслала відповідачу претензію (повідомлення) №10001.01.19-3 від 04.06.2021, однак відповідачем добровільно фактичні витрати в порядку регресу не було відшкодовано, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 18.01.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить суд провести розгляд справи без присутності позивача (його представника). Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

23.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений договір про споживчий кредит №18897, відповідно до вимог якого банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається в загальному розмірі 50000,00 грн. зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з терміном остаточного повернення кредиту до 23.10.2021.

Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого цим договором. Позичальник зобов`язаний у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, скріплення печаткою банку та діє до повного виконання зобов`язання. На виконання умов договору, банком було перераховано обумовлену договору суму кредиту, що не заперечується відповідачем (а.с.6-11).

01.12.2018 між ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та ПАТ «Державний ощадний банк України» украдено договір добровільного страхування кредиту №18.215040.1601-0286, за умовами якого страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі, а страховик приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, виплатити страхувальнику страхове відшкодування на умовах цього договору (а.с.14-18).

Згідно п.4.1 п.4 договору добровільного страхування кредиту №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 страховим випадком за цим договором є факт первинного (першого у часі, за винятком випадку, передбаченого абз. 3 цього пункту) виникнення збитків внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 9 цього договору.

Відповідно до виписки по рахунку боржника ОСОБА_2 від 25.01.2019 року за період 23.10.2018 по 25.01.2019 загальна сума заборгованості склала 52 260,97 грн., з них заборгованість по тілу кредиту в сумі 49970 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 2290,97 грн. (а.с. 12-13).

29.01.2019 начальник філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» із заявою про настання страхового випадку № 116.11-18/28668/2019-18/Вих, якою повідомив про настання страхового випадку 26.01.2019 згідно договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, а саме виникнення збитків у страхувальника внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 9 цього договору, позивальником ОСОБА_2 за яким виникла заборгованість з 26.11.2018 в загальній сумі 52 260 грн. 97 коп., з них заборгованість по тілу кредиту в сумі 49970,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 2290,97 грн. Страхова сума на дату настання страхового випадку 29 147,88 грн. У зв`язку з настанням страхового випадку начальник філії Вінницького обласног управління АТ «Ощадбанк» просив виплатити страхове відшкодування на вказані ним реквізити (а.с.19).

Згідно страхового акту № Він 10001.01.19-3 від 16.08.2019 та платіжного доручення №7261 від 20.08.2019 року на виконання умов договору страхування № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» виплатило ПАТ «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування у загальній сумі 52260,97 грн. за страховим випадком: заборгованість за кредитним договором, позичальником за яким є ОСОБА_2 (а.с. 20).

20.05.2021 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (а.с. 21-23).

Згідно п. 89 Реєстру права вимоги, що викладений у Додатку № 1 до договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021, на виконання умов вказаного договору первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв оригінали матеріалів регресної справи за страховим актом № Він 10001.01.19-3 від 16.08.2019, страхувальником за яким є ПАТ «Ощадбанк», боржником ОСОБА_2 сума боргу, на яку переходить право вимоги складає 52260,97 грн. (а.с. 24-26).

04.06.2021 на адресу боржника ОСОБА_2 направлено претензію (повідомлення) № 10001.01.19-3, в якому представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повідомляв відповідача про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є новим кредитором на підставі договору №01-05 про відступлення права вимоги (цесії), у зв`язку з чим ОСОБА_2 запропоновано у добровільному (досудовому) порядку впродовж 7 днів сплатити грошові корти в розмірі 52260,97 грн. (а.с. 28).

За приписами ст.ст. 526,530,610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст.ст. 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Згідно вимог ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

За приписами ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ч.1 ст.1191 ЦК України зазначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що у даному випадку мав місце страховий випадок, а саме неналежне виконання ОСОБА_2 кредитних зобов`язань перед ПАТ "Державний Ощадний банк України» за договором про споживчий кредит №18897 від 23.10.2018, внаслідок чого за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 52260,97 грн., яка була відшкодована страховиком ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018.

Беручи до уваги, що ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» здійснило страхову виплату, а в подальшому до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 перейшло право вимоги щодо відшкодування фактичних витрат страхового випадку, вона набула право зворотної вимоги до відповідача в розмірі виплаченого відшкодування.

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь 32 711,09 грн. фактичних витрат в порядку регресу. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд не виходячи за межі заявлених вимог, дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог.

Представник позивачки ставить питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат з оплати професійної правничої допомоги в розмірі 12000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2021 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір про надання професійної правової допомоги, за умовами якого сторони домовилися, що розмір винагороди виконавця за надання професійної правничої допомоги клієнту становить 1200,00 грн. за одну годину надання правничої допомоги (а.с. 29-30).

Згідно акту-розрахунку № 56/1-Б приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 24.01.2022 загальна вартість виконаних робіт становить 12 000 грн. Вказану суму фізична особа-підприємець ОСОБА_1 сплатила адвокату Бартосевич Б.В., що підтверджується платіжним дорученням від 02.02.2022 (а.с.31 на звороті).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Касаційного Цивільного суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Зважаючи на те, що відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до суду не подано, правові підстави для самостійного зменшення розміру судових витрат у суду відсутні, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача заявлені позивачкою до стягнення судові витрати у повному обсязі.

Крім того, позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп., котрі в силу ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати в розмірі 12 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81,137,141,247,263-265, 268, 280-282ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на корсить фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 фактичні витрати в порядку регресу в сумі 32 711 (тридцять дві тисячі сімсот одинадцять) гривень 09 (дев`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на корсить фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 - судові витрати у розмірі 12 992 (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.М. Дзерин