У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

21 лютого 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

УСТАНОВИЛА:

03 лютого 2023 року представник заявника - адвокат Грушевий Ю.В., в інтересах заявника - ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області (місцезнаходження: бульвар Шевченка, 117, м. Черкаси), засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, у якій просить установити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом до 24 серпня 1991 року.

Вказана заява обґрунтована тим, що у грудні 2022 року заявник звернулася до Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області з метою отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, однак отримати даний документ не змогла, так як для цього потрібне підтвердження факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

З урахуванням наведеного, представник заявника стверджує, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація її права на отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Дана заява надійшла на адресу суду 09 лютого 2023 року.

Згідно із ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю - Миколаєнко Т.А. та передано їй дану справу.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 10 лютого 2023 року заява була залишена без руху, з наданням заявнику часу для усунення недоліків.

Так, суддею було зазначено, що представником заявника не доведена відсутність умов для одержання ОСОБА_1 , яка є громадянкою України, паспорту громадянина України для виїзду за кордон, зокрема, не долучена відмова Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області у видачі даного документу з підстав необхідності підтвердження факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, яка в розумінні ст. 79 ЦПК України була б достовірним доказом обґрунтованості підстав звернення ОСОБА_1 до суду з даною заявою.

17 лютого 2023 року представник заявника - адвокат Грушевий Ю.В., в інтересах заявника - ОСОБА_1 , скерував на офіційну електронну адресу суду заяву від 17 лютого 2023 року, до якої долучив копію повідомлення Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області № 7130-100/7130.1-23 від 16.02.2023.

Ознайомившись із заявою представника заявника - адвоката Грушевого Ю.В. від 17 лютого 2023 року та копією повідомлення Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області № 7130-100/7130.1-23 від 16.02.2023, вивчивши заяву про встановлення факту постійного проживання на території України та додані до неї документи, суддя вважає необхідним зазначити наступне.

За приписами статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року в справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року в справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 12 січня 2022 року в справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156св21) та від 26 січня 2022 року в справі № 568/310/21 (провадження № 61-16757св21).

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові від 22 серпня 2018 року в справі № 363/214/17-ц Верховний Суд зазначив, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Слід зазначити, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року в справі № 496/818/19 (провадження № 61-8190св20), від 24 лютого 2021 року в справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року в справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області 28.02.2000, встановлено, що заявник у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України.

Разом з тим, із змісту заяви вбачається, що метою звернення ОСОБА_1 до суду є встановлення в судовому порядку факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки від цього залежить реалізація її права на отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що документом, який дає право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Пунктом 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 року № 1001) передбачено, що заявник для оформлення паспорта для виїзду за кордон в Україні подає такі документи:

1) паспорт громадянина України (для особи, яка досягла 14-річного віку та проживає в Україні);

2) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави, - у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, яка не досягла 14-річного віку. Якщо батьки або один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, також подається довідка про реєстрацію особи громадянином України (у разі оформлення вперше паспорта для виїзду за кордон із застосуванням засобів Реєстру);

3) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у тому числі документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави, який підтверджує повноваження особи на представлення інтересів дитини щодо оформлення паспорта для виїзду за кордон, - у разі подання документів законним представником, крім випадків, коли законним представником є один із батьків;

4) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати;

5) у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, яка не досягла 12-річного віку, або особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я та яка потребує термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, щодо якої наявний висновок про необхідність направлення особи із складових сил оборони або сил безпеки, постраждалої у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на лікування за кордон, - може бути подано одну кольорову фотокартку розміром 10-15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування.

З наведеного слідує, що реалізація права на отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон не ставиться в залежність від підтвердження факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно з пунктом 43 Порядку після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон.

Абзацом 8 пункту 44 Порядку визначено, що за результатами проведених перевірок, ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон вперше із застосуванням засобів Реєстру) працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення паспорта для виїзду за кордон або про відмову в його оформленні.

Із копії повідомлення Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області № 7130-100/7130.1-23 від 16.02.2023, долученої представником заявника на усунення недоліків заяви, вбачається, що 09 грудня 2022 року розгляд заяви щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки російської федерації, зупинено за її заявою.

З урахуванням наведеного, суддя констатує, що заявником та її представником не надано суду доказів того, що Управлінням Державної міграційної служби України у Черкаській області відмовлено ОСОБА_1 в оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон з підстав необхідності підтвердження факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а надано лише докази того, що заявник зверталася до даного органу з приводу оформлення вказаного документу і відповідну процедуру було зупинено за її заявою.

При цьому, заявником та її представником не доведена відсутність умов для одержання ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон, підставою для оформлення якого є саме належність до громадянства України, а не підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Як уже зазначалося, відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області 28.02.2000, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України.

У постанові від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

У постанові від 23 січня 2023 року в справі № 214/1309/21 (провадження № 61-3264сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні, можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, справи про встановлення фактів належать до юрисдикції суду, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, мають юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При цьому має бути з`ясована мета його встановлення.

Беручи до уваги, що розгляд цієї заяви не сприятиме захисту права, яке заявник вважає порушеним, суддя констатує, що заявником та її представником не доведено того, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має для заявника юридичне значення.

Відтак, наявні підстави для висновку, що подана заява не підлягає розгляду в судовому порядку.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст.ст. 258-261, 293, 315, 353 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області, про встановлення факту постійного проживання на території України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т. А. Миколаєнко