ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м.Суми

Справа №585/779/22

Номер провадження 22-ц/816/92/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»

на заочне рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Євлах О.О. в приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області, повний текст рішення складено 28 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Шаровського Сергія Анатолійовича звернулися до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - ТДВ СК «КРЕДО») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Свої вимоги мотивували тим, що 22 травня 2021 року близько 21-55 год. в Сумській області Роменського району с. Хмелів відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій водій ОСОБА_3 , керуючи трактором «МТЗ 82» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП пасажирка автомобіля марки ВАЗ 21093 ОСОБА_5 від отриманих травм померла.

Позивачі є батьками померлої ОСОБА_6 . У зв`язку з її смертю їм спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді та у понесених витратах на поховання.

Станом на дату настання ДТП відповідальність водія ОСОБА_4 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202967154, який діяв на момент настання ДТП.

22 травня 2021 року за фактом настання даної ДТП було внесено до ЄРДР за № 0000268 за ст. 286 КК України.

Вважають, що мають усі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену їм шкоду. Вони направили на адресу відповідача повідомлення про ДТП № 357558 від 28 грудня 2021 року та заяви на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою по 36 000 грн кожному, проте жодних дій спрямованих на досудове врегулювання спору вчинено не було.

Розмір страхового відшкодування за понесені витрати на поховання становить 17 290 грн. Розмір страхового відшкодування в якості часткової грошової компенсації за моральну шкоду, спричинену смертю близької людини, що проявилася у глибоких душевних стражданнях, зміні звичайного способу життя та інших негативних явищах, позивачі оцінюють по 36 000 грн кожному.

Посилаючись на вказані обставини, просять стягнути з ТДВ СК «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 17 290 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за понесені витрати на поховання загиблої, 36 000 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду, 15 000 грн судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги; а на користь ОСОБА_1 - стягнути 36 000 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТДВ СК «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 17 290 грн 00 коп. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за понесені витрати на поховання загиблої; 36 000 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду; 15 000 грн судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги; стягнуто на користь ОСОБА_1 36 000 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви представника ТДВ СК «КРЕДО» про перегляд заочного рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2022 року.

В апеляційній скарзі ТДВ СК «КРЕДО», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення суду від 23 вересня 2022 року та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі; стягнути з позивачів на користь відповідача судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення та за подання апеляційної скарги.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що згідно вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2022 року, який набрав законної сили 25 липня 2022 року, винним є саме водій трактора марки «МТЗ-82» д.н.з. НОМЕР_1 .

Звертає увагу на те, що згідно полісу № ЕР/202967154 на момент ДТП в ТДВ СК «КРЕДО» була забезпечена цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 . Отже, на думку скаржника, відсутні, передбачені законом підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування, оскільки не настала цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 . Позивачами не надано доказів настання цивільно-правової відповідальності водія вказаного транспортного засобу за наслідками ДТП від 22 травня 2021 року.

Наголошує на тому, що твердження позивачів про те, що законом не покладається на них обов`язок доказування вини заподіювача шкоди, а він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди та її розмір, необґрунтоване, оскільки відповідний факт необхідний саме для наявності підстав виплати страхового відшкодування, оскільки після отримання відповідного вироку страховик матиме відомості про те, що у нього виник обов`язок зі сплати коштів у зв`язку з її завданням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована в ТДВ СК «КРЕДО».

Тобто до моменту отримання ТДВ СК «КРЕДО» рішення суду про настання цивільно-правової відповідальності водія автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 за наслідками ДТП від 22 травня 2021 року підстав для проведення виплати страхового відшкодування за фактом вищезазначеної ДТП відсутні, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю ОСОБА_5 не застрахована в ТДВ СК «КРЕДО», а цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну життю ОСОБА_5 , не доведена.

Стосовно висновків суду, що згідно вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2022 року 50% вини у вчиненні ДТП слід покласти на ОСОБА_4 , а 50% на обвинуваченого, відповідач зазначає, що згідно обвинувального акту обвинуваченим є лише ОСОБА_3 , а вина ОСОБА_4 у смерті ОСОБА_5 матеріалами справи не встановлена, в обвинувальному акті статусу обвинуваченого йому не надавалось. Обвинувачений ОСОБА_3 обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України не оспорює, в суді свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення беззаперечно визнав в повному обсязі.

Крім того, зазначає, що навіть за умови врахування доводів, що винними є обидва водії, відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. А тому рішення суду щодо стягнення з ТДВ СК «КРЕДО» моральної шкоди в сумі 72 000 грн, витрат на поховання в сумі 17 290 грн та витрат на правничу допомогу є незаконним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Від позивачів відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Сторони належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явилися, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, позиція сторін є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 22 травня 2021 року близько 21-55 год. у темну пору доби ОСОБА_3 , керуючи трактором марки «МТЗ-82» д.н.з. НОМЕР_1 з технічними несправностями системи рульового керування, ходової частини та системи освітлення трактора, до якого була прикріплена сівалка універсальна пропашна «УПС-8», рухався по автодорозі Р-60 сполученням «Кролевець-Конотоп-Ромни-Пирятин» зі сторони с. Дзеркалка Роменського району в напрямку с. Хмелів Роменського району в умовах недостатньої відомості. Перебуваючи на відстані близько 2690 м від дорожнього знаку, який позначає населений пункт с. Дзеркалка Роменського району на в`їзді зі сторони с. Хмелів, ОСОБА_3 , маючи технічну можливість попередити виникнення ДТП, допустив зіткнення лівою частиною сівалки «УПС-8» з автомобілем марки ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 , який в свою чергу порушив вимоги п.п. 12,3, 13.1, 13.3 ПДР України та рухався в зустрічному напрямку - зі сторони с. Хмелів в напрямку с. Дзеркалка Роменського району, під керуванням ОСОБА_4 , у салоні якого перебували 2 пасажири: ОСОБА_7 - на передньому пасажирському сидінні та ОСОБА_5 - на задньому пасажирському сидінні за водієм.

Внаслідок ДТП, яка знаходиться в прямому причинному зв`язку з діями ОСОБА_3 , що порушували п. 22.7 ПДР України, водій автомобіля марки ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 та пасажирка вказаного автомобіля ОСОБА_5 загинули на місці пригоди.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначено покарання із застосуванням до основного покарання ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки, з позбавленням права керування транспортним засобом на 2 роки (а.с. 74-81). Вказаний вирок набрав законної сили 25 липня 2022 року.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , яка загинула у вказаному ДТП (а.с. 22; 23).

Згідно наданих копій квитанцій позивачі понесли витрати на поховання ОСОБА_5 , зокрема, весільна сукня - 5500 грн, діадема - 180 грн, шарф - 240 грн, набор прикрас - 150 грн; вінки -700 грн; труна - 4500 грн, ритуальні послуги - 3000 грн, покривало - 370 грн, хустки - 480 грн, корзина - 1600 грн, хрест - 350 грн, рушник - 80 грн, простинь -140 грн (а.с. 24-25).

28 грудня 2021 року вони направили на адресу ТДВ СК «КРЕДО» повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування, а саме по 36 000 грн моральної шкоди кожному та 17 290 грн витрат на поховання (а.с. 13-15).

Відповідно до Полісу серії ЕР № 202967154 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в ТДВ СК «КРЕДО», строк дії полісу - з 28 лютого 2021 року по 27 лютого 2022 року (а.с. 124).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вважав доведеним завдання шкоди позивачам, заподіяної внаслідок смерті їхньої дочки, яка загинула внаслідок отриманих травм після ДТП в сумі 17 290 грн страхового відшкодування - витрат на поховання загиблої, 36 000 грн страхового відшкодування - грошової компенсації за спричинену моральну шкоду на користь ОСОБА_1 та 36 000 грн страхового відшкодування, як грошової компенсації за спричинену моральну шкоду на користь ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

У статті 3 Закону № 1961-IV визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною 1 ст. 21 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пунктів 27.3, 27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних Правил дорожнього руху, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.

За змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. З огляду на це припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний тоді, коли поведінка кожного із власників (володільців), наприклад, транспортних засобів (унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі. Встановлення неправомірності діяння кожного з цих власників (володільців) достатньо для покладення на них солідарного обов`язку з відшкодування третім особам шкоди, завданої внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки. Такий обов`язок не залежить від вини осіб, які спільно неправомірними діяннями завдали шкоди.

За змістом частини другої статті 1188 ЦК України іншою особою, якій унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки власники (володільці), наприклад, транспортних засобів спільно завдали шкоди, є будь-яка третя особа. Вона може бути, зокрема, пішоходом або пасажиром транспортного засобу, від зіткнення із яким іншого транспортного засобу завдано шкоди. Іншою, ніж та, яка завдала шкоди, особою може бути і власник транспортного засобу, який передав право керування, а сам був пасажиром.

У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб (пункт 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV).

Припис пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.

З урахуванням змісту статті 541, частини першої статті 544, частини першої статті 1190 ЦК України у разі, якщо потерпілий від взаємодії джерел підвищеної небезпеки, що стала наслідком неправомірних дій або бездіяльності власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, заявить вимогу про відшкодування неподільної шкоди (як-от шкоди, завданої здоров`ю, моральної шкоди) одним із таких власників (володільців), і той відшкодує цю шкоду у повному обсязі, він отримає право зворотної вимоги до інших власників (володільців) у відповідній частці. За змістом припису пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV частки відповідальних за завдання неподільної шкоди страхувальників (їхніх страховиків або Моторного (транспортного) страхового бюро України) є рівними.

Вказані правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Щодо вказаної ДТП, яка мала місце 22 травня 2021 року, висновком експерта № СЕ-19/119-21/7527-ІТ від 28 липня 2021 року (а.с. 193-203, Т. 1, к/с № 585/2220/21) підтверджується порушення ПДР України як водієм трактора «МТЗ-82» р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_3 , так і водієм автомобіля ВАЗ-21093 р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_4 , зокрема, в діях водія автомобіля ВАЗ-21093 р.н. НОМЕР_2 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.6 «ґ», 12.2, 12.3, 13.1, 13.3 ПДР України, з яких невідповідності вимогам пунктів 12.3, 13.1, 13.3 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Водій автомобіля ВАЗ-21093 р.н. НОМЕР_2 мав технічну можливість уникнути даної ДТП.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2022 року у справі № 585/2220/21 також встановлена наявність протиправних дій загиблого водія ОСОБА_4 , які також мають причинно-наслідковий зв`язок з наслідками, які настали (а.с. 9-16, Т. 2, к/с № 585/2220/21).

Тобто встановлено, що дії обох водіїв транспортних засобів були протиправними.

Суд першої інстанції не врахував, що в даному випадку підлягали застосуванню положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України та пункт 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV, відповідно до яких розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали, та помилково стягнув з відповідача всю суму страхового відшкодування.

Виходячи з положень пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV, з ТДВ СК «КРЕДО» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування витрат на поховання в сумі 8645 грн (1/2 від 17290 грн) та 18 000 грн відшкодування моральної шкоди (1/2 від 36 000 грн), а на користь ОСОБА_1 - відшкодування моральної шкоди в сумі 18 000 грн (1/2 від 36 000 грн).

Враховуючи вищевикладене, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів задоволення позову та в частині розміру присудженого до стягнення страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно до задоволеної частини позовних вимг на користь ОСОБА_1 з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500 грн. Також слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 496 грн 20 коп.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги ТДВ СК «КРЕДО» на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід компенсувати відповідачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 620 грн 25 коп. та за подання апеляційної скарги в сумі 744 грн 30 коп.

Оскільки ціна позову в даній справі становить 89 290 грн 00 коп., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» задовольнити частково.

Заочне рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2022 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції.

«Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 8645 гривень 00 копійок витрат на поховання, 18 000 грн відшкодування моральної шкоди, 7500 гривень витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_2 18 000 гривень відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 496 гривень 20 копійок».

Компенсувати Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 620 гривень 25 копійок та за подання апеляційної скарги в сумі 744 гривні 30 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина