Справа № 202/5526/22
Провадження № 2/202/353/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2022 року ОСОБА_2 в особі представника адвоката Чебикіна С.В. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2020 року у цивільній справі №202/5980/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про поділ майна в натурі, ухвалено рішення яким поділено спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, серед якого визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . Зазначив, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, що встановлено зазначеним рішенням у справі №202/5980/14.

На підставі судового рішення право власності позивача на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 20 липня 2021 року зареєстровано в встановленому порядку. Проте до даного часу він не володіє і не користується нею через те, що в цій квартирі проживає відповідачка, яка використовує квартиру одноособово у власних інтересах. Відповідно до звіту про оцінку майна, який виконаний Новомосковським бюро експлуатації оцінки 22 серпня 2022 року, вартість житлової трикімнатної квартири загальною площею 74,4 кв.м., яка розташована на другому поверсі шістнадцятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , має ймовірну ринкову вартість 1820200,00 грн., що еквівалентно 49775,00 доларів США. Відповідно вартість 1/2 її частки становить 910100 грн., або 24887,50 доларів США. Зазначив, що стягнення грошової компенсації не створить для відповідачки надмірний тягар враховуючи її майновий стан, а саме право власності на інше нерухоме майно. Просив суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 в розмірі 910 100,00 грн. та припинити право ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 з дня отримання ним грошової компенсації у розмірі 910 100,00 грн. повністю; стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 вересня 2022 року, головуючим суддею у розгляді справи визначено суддю Слюсар Л.П.

31 серпня 2022 року в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом був направлений запит до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відповідача ОСОБА_3 , відповідь з якого надійшла на адресу суду 04 жовтня 2022 року.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 06 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

07.12.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги позивача не визнає. Сума грошової компенсації вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , яку позивач просить стягнути з неї є збільшеною за реальну майне в двічі. Розрахунок реальної вартості цієї квартири проводився за її запитом незалежним експертом і загальна вартість всієї квартири складає 1049547 грн., а 1/2 частка відповідно 524774 грн. Вказала, що вона не заперечує про розділ з ОСОБА_2 сумісної нерухомості. Між сторонами була досягнута домовленість про продаж сумісної нерухомості та поділ грошей навпіл та черговість продажу майна. Позивач не повідомив її про скасування домовленості щодо продажу спільного майна та подав позовну заяву до суду. Вказала, що позивач не є пенсіонером за віком, має постійну роботу і не має матеріальних труднощів, просила суд відмовити в позові.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2022 року закрито підготовче провадження по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та не заперечував щодо розміру компенсації, яка б становила середню суму між звітом про оцінку майна, яка надана позивачем та звітом про оцінку наданим відповідачкою, а саме 717437,00 грн. Вказав, що звіт про експертну оцінку, визначення вартості об`єкту нерухомості, який наданий позивачем складений для прийняття судових рішень, тому не вбачає необхідності призначення судової експертизи. Наполягав на розгляді справи за відсутності відповідача за наявними доказами по справі. Вказав, що відповідачка в своїй пропозиції про укладання мирової угоди бажає поділити майно на яке визнана спільна часткова власність сторін, тобто щодо поділу майна, який вже вирішено судовим рішенням, а позивач же ставить питання щодо компенсації лише за 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги не визнала та вважала за можливе мирне врегулювання питання. В подальшому в судові засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, під розписку.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача в підготовчому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, доходить висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2020 року у цивільній справі №202/5980/14-ц, провадження №2/202/4/2020 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про поділ майна в натурі, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково: поділено спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності. Виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право особистої власності на квартиру АДРЕСА_3 ; виділено ОСОБА_3 та визнано за нею право особистої власності на квартиру АДРЕСА_4 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; виділено та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку садового цегляного будинку АДРЕСА_5 у садовому товаристві «Горняк» і розташований на земельній ділянці площею 620 кв.м.; на земельну ділянку площею 620 кв.м., що розташована у садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і призначена для ведення садівництва за розташуванням садового будинку АДРЕСА_6 ; виділено та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку садового цегляного будинку АДРЕСА_5 у садовому товаристві «Горняк» і розташований на земельній ділянці площею 620 кв.м.; на земельну ділянку площею 620 кв.м., що розташована у садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і призначена для ведення садівництва за розташуванням садового будинку АДРЕСА_6 . В іншій частині позову відмовити. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 3654 грн. 00 коп. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 268392358 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частки кожному ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Загальна площа квартири 74,4 кв.м., житлова площа - 43,3 кв.м.. Квартира складається з:1,4- коридори, 2- вбиральня, 3- ванна, 5,6,8 - житлові кімнати, 7 - кухня, І-лоджія (а.с.11).

Звертаючись з позовом позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири в розмірі 910100,00 грн.

В порядку ст. 15 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина четверта статті 41 Конституції України, частина перша статті 321 ЦК України).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина друга статті 356 ЦК України).

Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до частини першої статті 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою.

Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Тлумачення частини третьої статті 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності.

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_2 є спільною частковою власністю сторін по справі, так позивач є власником 1/2 частки та відповідач є власником 1/2 частки.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач на підтвердження своїх позовних вимог щодо ринкової вартості квартири надав звіт про оцінку майна від 23.08.2022 року складеного оцінювачем ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.ч. 1,5,6 ст.106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У звіті зазначається, що висновок підготовлено для визначення вартості для прийняття судових рішень стосовно об`єкту оцінки, однак оцінщик не обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Суд не приймає до уваги звіт про оцінку майна від 23.08.2022 року складений оцінювачем ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_2 , відповідно до якого ймовірна ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 74,4 кв.м. станом на 22.08.2022, складає 1820000,00 грн., оскільки в звіті не зазначено, що оцінювач попереджений про кримінальну відповідальність.

Суд не приймає до уваги і Звіт про оцінку №БМЗТХВ072818 від 31.10.2022 року складений оцінювачем ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_3 , відповідно до якого оціночна вартість квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 74,4 кв.м. станом на 31.10.2022, складає 1049548,00 грн., оскільки в звіті не зазначено, що звіт складено для суду та, що оцінювач попереджений про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні сторонам було роз`яснено право на призначення судової експертизи, однак представник позивача вказав, що наданий позивачем висновок є належним доказом.

Випадки, коли співвласник майна у порядку поділу спільного, часткового майна бажає отримати за належну йому частку в спільному майні, шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно, врегульовані статтею 364 ЦК України.

Висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14 та від 13 січня 2016 року та у справі № 6-2925цс15.

Так, у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року в справі № 6-4цс14 зроблено висновок, що при вирішенні справи слід було враховувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід було ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Суду слід перевірити можливості сплати відповідачами такої компенсації і враховувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року в справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Такі правові висновки Верховного Суду України щодо застосування інституту виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, підтримано Касаційним Цивільним Судом у складі Верховного Суду - зокрема, у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 752/10312/14-ц (провадження № 61-19505св18), від 03 березня 2020 року у справі № 748/2803/16-ц (провадження № 61-41895св18), від 29 березня 2021 року у справі № 759/2791/17 (провадження № 61-15848св20),

Суд приймає до уваги, що позивач порушив питання про необхідність стягнення з відповідача грошової компенсації частки житла для припинення права власності відповідно до статті 364 ЦК України, позовних вимог про встановлення порядку користування квартирою не заявляв та у позивача наявне інше місця проживання, крім того сторонам належить на праві спільної часткової власності інше нерухоме майно.

Так, позивач є власником квартири АДРЕСА_3 , а відповідач є власником квартири АДРЕСА_4 та сторонам належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частки кожному садового цегляного будинку АДРЕСА_5 у садовому товаристві «Горняк» і розташований на земельній ділянці площею 620 кв.м.; на земельну ділянку площею 620 кв.м., що розташована у садовому товаристві «Горняк» і призначена для ведення садівництва за розташуванням садового будинку АДРЕСА_6 .

Крім того позивачем заявлено вимогу щодо стягнення вартості грошової компенсації його частки, однак не доведено чи спроможна співвласник виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за нею права власності на спільне майно та чи не становитиме це для неї надмірний тягар.

Також, суд доходить висновку що позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права в інший спосіб, передбачений нормами ЦК України, не покладаючи на відповідача надмірний тягар.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи із вищевикладеного, аналізуючи обставини в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст.15,16,319, 358, 364,365, 368 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 78, 141, 259,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення грошової компенсації - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст буде складено 20.02.2023 року.

Суддя Л.П. Слюсар