Справа № 211/1131/18
Провадження № 2/211/271/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 лютого 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Мариненко Е.П.

за відсутності:

представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

відповідача Соколовської Л.В.

представника відповідача Лисенко О.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та просили стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 02.10.2009 року в розмірі 103988,01 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме: 6888,85 грн. заборгованість за кредитом; 88165,45 грн. заборгованість по відсотками за користування кредитом; 3505,71 грн. заборгованість з пені та комісії; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4928,000 грн. штраф (процентна складова).

27.07.2018 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги банку задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 98560,01 грн., та судовий збір у розмірі 1670,03 грн.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 06.09.2021 року дане заочне рішення було скасоване.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 20.09.2021 року ухвалено проводити даний розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Представник позивача до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлялись. У прохальній частині позовної заяви не заперечують проти розгляду справи за відсутності представника банку.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Лисенко О.А. до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись.

Під час вирішення питання про скасування заочного рішення представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Лисенко О.А. звертався до суду з заявою про відмову у задоволенні позовних вимог та застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 02.10.2009 року сторони уклали договір про надання банківських послуг б/н, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 10).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що вона була ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку». Крім того, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 11). Також в Заяві вказано, що позичальник бажає оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом в розмірі 1000,00 грн. та базовою процентною ставкою по кредиту 2,5% в місяць на залишок заборгованості. При цьому, в Заяві містить інформація про номер карти відповідача НОМЕР_1 , який відкрито 02.10.2009 року, тобто в той же день що і підписана Заявка.

02 жовтня 2009 року ОСОБА_1 підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

За доводами Банку, відповідач отримала та користувалася кредитними коштами. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 02.10.2009 року станом на 31.12.2017 року та без зазначення дати складання, який містить підпис в графі представник ПриватБанку, проте не зазначено посаду та П.І.Б. відповідного співробітника Банку.

Так згідно цього розрахунку заборгованість відповідача становить 103988,01 грн., яка складається з: 6888,85 грн. заборгованість за кредитом; 88165,45 грн. заборгованість по відсотками за користування кредитом; 3505,71 грн. заборгованість з пені та комісії; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4928,000 грн. штраф (процентна складова). В зв`язку з цим, на думку позивача, між ним та відповідачем виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит.

Згідно довідки ПриватБанку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 відбулися такі зміни кредитного ліміту: 02.10.2009 року старт карткового рахунку, 02.10.2009 року, кредитний ліміт 1000,00 грн, примітка: встановлення кредитного ліміту, 24.10.2009 року кредитний ліміт 2200,00 грн, примітка: зменшення кредитного ліміту, 29.10.2009, кредитний ліміт 1000,00 грн, примітка: збільшення кредитного ліміту, 14.04.2010 року кредитний ліміт 3000,00 грн, примітка: збільшення кредитного ліміту, 16.12.2010 року кредитний ліміт, примітка: 5900,00 грн, примітка: збільшення кредитного ліміту, 24.10.2011 кредитний ліміт 3450,00 грн, примітка: зменшення кредитного ліміту, 01.08.2012 кредитний ліміт 8000,00 грн, примітка: збільшення кредитного ліміту, 14.08.2012 кредитний ліміт 8500,00 грн, примітка: збільшення кредитного ліміту, 18.04.2014 кредитний ліміт 7580,00 грн, примітка: збільшення кредитного ліміту, 05.05.2014 кредитний ліміт 7580,00 грн, примітка: зменшення кредитного ліміту, 10.06.2014 кредитний ліміт 7060,00 грн, примітка: встановлення кредитного ліміту. Строк дії кредитної картки 05/16 (а.с.10).

Зазначена довідка містить підпис невідомої особи на вільному місці, нижче надрукованої довідки без зазначення П.І.Б. та посади міститься.

АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. статтею 1055 ЦКкредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно дост.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За вимогами ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У відповідності з частинами 1, 2статті 207 ЦК, яка регулює правила додержання письмової форми правочинів, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів що відповідач користувалася кредитними коштами, а надані позивачем Умови та Правила отримання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому позивачем не доведено, що під час підписання заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами.

Крім того, позивачем не доведено, що відповідач має заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі, зазначеному у позовній заяві, що становить 103988,01 грн, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений банком, не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором, а інших належних доказів на підтвердження розрахованої позивачем кредитної заборгованості, зокрема, виписки по картковому рахунку позичальника, даних про рух на ньому коштів тощо позивачем не надано, а відповідач в особі його представника у заяві про скасування заочного рішення заперечує розмір заборгованості, вказаний позивачем.

Дана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 року у справі № 315/353/17 в якій зазначено, що «.. сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений банком, за умови невизнання її розміру відповідачем, не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором…».

Відповідно до ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Також в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, наданого позивачем окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає що позивачем поза розумним сумнівом, не доведено отримання відповідачем від позивача кредитних коштів у зазначеному позивачем розмірі та користування ними, а також наявність і розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, а тому оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача невиконаного грошового зобов`язання в сумі 103988,01 грн. за період з 02.10.2009 року по 31.12.2017 року, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки позов не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю заявлених вимог, суд не вирішує питання щодо пропуску позивачем строків позовної давності.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.

Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258-259, 264-265, 354-355ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст рішення складено 20.02.2023 року.