ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/215/23 Справа № 2-1191/2009
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17 січня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Карпенко О.В.

суддів: Новікова О.М.

Василенко Л.І.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2009 року у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

ВАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2009 року вжито заходи забезпечення позову шляхом тимчасової відмови у видачі паспорта та тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянам України: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до виконання зобов`язань по Договору «Автопакет» №59п/14/2007-840 від 04 липня 2007 року укладеного з ВАТ КБ «Надра» в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили її в апеляційному порядку,подавши 29 грудня 2022 року через суд першої інстанції апеляційну скаргу, яка надійшла до Черкаського апеляційного суду 03 січня 2023 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без руху з підстав, передбачених ч.3 ст.357 ЦПК України.

Запропоновано скаржникам протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали подати до апеляційного суду вмотивовану заяву про поновлення строку з доводами поважності причин суттєвого пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2009 року із зазначенням обґрунтованих причин пропуску строку.

Роз`яснено, що в разі невиконання ухвали суду в зазначений строк скаржникам буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

На виконання вимог ухвали, 16 січня 2023 року від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, в якій скаржники обґрунтовують поважність суттєвого пропуску строку тим, що ОСОБА_1 ухвалу від 16 вересня 2009 року отримала 18 травня 2022 року, але у зв`язку з тим, що ВАТ КБ «Надра» припинив свою діяльність, вона з`ясовувала особу правонаступника. Також додає, що з моменту отримання оскаржуваної ухвали і до сьогодні на території України введено воєнний стан.

В свою чергу, скаржник ОСОБА_2 про існування оскаржуваної ухвали дізнався від ОСОБА_1 лише в грудні 2022 року та отримав останню 21 грудня 2022 року.

Про те, що скаржниці було раніше відомо про наявність ухвали від 16 вересня 2009 року, ОСОБА_2 не знав, оскільки сторони не підтримують подружні відносини.

Скаржники зазначають, що розгляд справи у 2009 році відбувався без їхньої участі, а тому їм не було відомо про постановлення оскаржуваної ухвали суду.

Таким чином, на думку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , наведені обставини є поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги, та просять апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2009 року.

Дослідивши дану заяву, суд не вбачає підстав для поновлення суттєво пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2009 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справах «Устименко проти України», «Марушин проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду (рішення у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Рябих проти Росії»), так і у випадках перегляду справ за нововиявленими обставинами (рішення у справах «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України»), ЄСПЛ вважає за доцільне слідувати тому ж правилу та вказує, що цей основоположний принцип підривається за допомогою інших процесуальних механізмів, таких як продовження строку на оскарження.

У справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ дійшов висновку про порушення статті 6 Конвенції з тих підстав, що строк на оскарження судового рішення був поновлений за спливом значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі.

У справі «Безрукови проти Росії» ЄСПЛ вказав, що, хоча продовження строку оскарження і проводиться на розсуд національних судів, останні, на думку Суду, повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні щодо тривалості, ні щодо підстав для визначеності нових тимчасових строків.

Відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (рішення у справах «Проценко проти України», «Кравченко про Росії»). Зокрема, відступ від цього принципу допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення «помилки, що має фундаментальне значення для судової системи» (рішення у справі «Сутяжник проти Росії»).

Національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для оскарження рішення до вищого суду, проте така свобода розсуду не може бути необмежена.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема щодо забезпечення позову.

Стаття 354 ЦПК України регулює питання строків на апеляційне оскарження, зокрема апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З аналізу поданої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2009 року, вбачається, що про наявність оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 було відомо ще 08 грудня 2021 року, яку вперше отримано нею 18 травня 2022 року.

Проте у заяві про поновлення строку не було наведено належних та обґрунтованих доводів щодо поважності причин, які слугували перешкодою для звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою для оскарження судового рішення в передбачені цивільним процесуальним законодавством строки.

Доводи скаржників про те, що розгляд справи у 2009 році відбувався без їхньої участі, а тому їм не було відомо про постановлення оскаржуваної ухвали суду, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки будь-які підтверджуючі докази відсутні, а пересвідчитися у їх достовірності суд позбавлений можливості, оскільки за повідомленням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, матеріали цивільної справи №2-1191/2009 було знищено.

Також слід звернути увагу особи, що подає апеляційну скаргу на те, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Інших передбачених законом обставин, які б надавали можливість поновлення суттєво пропущеного процесуального строку, скаржниками не зазначено, фактично наведені ними причини є аналогічними тим, що зазначені скаржниками в апеляційній скарзі, поданій 29 грудня 2022 року і які ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 січня 2023 року визнано не поважними.

У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року) викладено висновок Європейського суду з прав людини про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом із тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

У відповідності до положень п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Оскільки підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судом визнані неповажними, а також враховуючи, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції пропущено більше ніж на тринадцять років, в заяві не зазначені виключні випадки, обставини непереборної сили, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України, які надають можливість для поновлення процесуального строку, тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2009 року у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд ,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення суттєво пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2009 року у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення суттєво пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2009 року у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Суддя-доповідач О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко