Справа № 369/6493/22
Провадження №2/369/1667/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Волчко А.Я.

при секретарі: Миголь А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області - адвоката Паламарчука І.І. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування права власності та повернення майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_1 про скасування права власності та повернення майна з чужого незаконного володіння.

16.02.2023 року згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

16.02.2023 представником позивача Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області - адвокатом Паламарчуком І.І. було подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,6631 га., кадастровий номер :04:003:5441, яка розташована за адресою: Київська область, Фастівський р-н., с. Віто-Поштова, яка належить ОСОБА_2 ; накладення арешту на земельну ділянку площею 0,5000 га кадастровий номер :04:003:5440, яка розташована за адресою Київська область Фастівській район с. Віта Поштова, яка належить ОСОБА_2 .

Свої вимоги мотивували тим, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області до ОСОБА_1 про скасування права власності та повернення майна з чужого незаконного володіння.

Предметом судового спору є скасування права власності повернення майна з чужого незаконного володіння.

У зв`язку з тим, що Гатненською сільською радою було прийнято рішення № 10/88 від 08.06.2021 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок комунальної власності», почалися роботи щодо інвентаризації земельних ділянок, та в ході чого було виявлено, що згідно даних Публічної кадастрової карти України земельна ділянка, яка перебуває у комунальній власності Гатненської територіальної громади має кадастровий номер :04:003:0212 та зареєстрована на праві приватної власності.

Далі було встановлено, що згідно даних ДЗК України дана земельна ділянка вже поділена на дві частини, в результаті чого утворилося дві земельні ділянки з такими кадастровими номерам: :04:003:5440 та :04:003:5441, власницею яких є ОСОБА_1 , це підтверджує інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого № 305218853 та інформаційна довідка № 305219323, що додаються до позову.

10 листопада 2022 року, представником позивача, було подано заяву про забезпечення позову у якій просив накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерам: :04:003:5440 та :04:003:5441, власницею яких була ОСОБА_1 .

5 грудня 2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області клопотання було задоволено та накладено арешт на вищезазначені земельні ділянки.

Однак, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18 листопада 2022 року спірні земельні ділянки було знову відчужено власником яких став ОСОБА_2 .

Зважаючи на вищевикладене, просили накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерам: :04:003:5440 та :04:003:5441, власником яких являється ОСОБА_2 так як відбувається завідоме ухиляння від можливого виконання рішення суду.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і за реєстрова на відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до вимог ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує ризик відчуження нерухомого майна, яке є предметом позову, на користь третіх осіб.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідачів на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову, з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, що будуть заявлені та змісту викладених в заяві обставин.

Керуючись ст.ст.151-153 , 208-210, ч. 2 ст. 294 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області - адвоката Паламарчука І.І. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування права власності та повернення майна з чужого незаконного володіння,- задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,6631 га., кадастровий номер :04:003:5441, яка розташована за адресою: Київська область, Фастівський р-н., с. Віто-Поштова, яка належить ОСОБА_2 .

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,5000 га кадастровий номер :04:003:5440, яка розташована за адресою Київська область Фастівській район с. Віта Поштова, яка належить ОСОБА_2 .

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Інформація про стягувача: Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області 08160, Київська область, Фастівський район, с. Гатне, вул. Київська, 138, ;

Інформація про боржника: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 паспорт НОМЕР_2 . АДРЕСА_2 ).

Інформація про боржника: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Київського апеляційного суду.

Суддя: Андрій Волчко