19.01.2023 Єдиний унікальний номер 205/309/23
Єдиний унікальний номер справи 205/309/23
Провадження 2/205/565/23
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

19 січня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Приходченко О.С., ознайомившись із матеріалами позовної заяви Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення помилково виплаченої суддівської винагороди,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2022 року ТУ ДСА у Донецькій області засобами поштового зв`язку направило до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача ОСОБА_1 про стягнення помилково виплаченої суддівської винагороди, який надійшов до суду 11 січня 2023 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федотової В.М. від 13 січня 2023 року було задоволено самовідвід головуючому судді.

Зазначені матеріали передані в провадження судді Приходченко О.С. канцелярією суду 16 січня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба визначається як діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 5 КАС України визначено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник з приводу отримання відповідачем ОСОБА_1 виплат суддівської винагороди у вигляді регіонального коефіцієнту внаслідок лічильної (рахункової) помилки.

Указом Президента України від 24 вересня 2016 року № 410/2016 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначений на посаду судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області строком на п`ять років.

Відповідно до приписів статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у частині першій статті 68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема судоустрій, судочинство, статус суддів.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» згідно з преамбулою до Закону, визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Частиною 1 статті 4 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» унормовано, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Даний спір виник між Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області у якості розпорядника бюджетних коштів у відносинах з фінансового забезпечення проходження особою професійної суддівської кар`єри та професійним суддею, який у спірних правовідносинах за жодним із параметрів чи критеріїв не може бути прирівняний до приватної особи.

Таким чином, відповідач, перебуваючи на посаді судді, що відноситься до публічної служби, завдав шкоду державі в особі ДПП НП України шляхом пошкодження майна у період здійснення ним повноважень, пов`язаних із виконанням його службових обов`язків.

На підставі приписів п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах в справі № 825/730/16 (провадження № 11-934апп18) від 23 січня 2019 року та в справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) від 13 лютого 2019 року.

Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, позивачеві, що він не позбавлений можливості звернутися із позовом в порядку адміністративного судочинства України до Донецького окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 260 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення помилково виплаченої суддівської винагороди.

Роз`яснити позивачеві, що він має право звернутися із позовом в порядку адміністративного судочинства України до Донецького окружного адміністративного суду(юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 1, адреса для листування: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, буд. 4).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: