Постанова

Іменем України

13 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 760/17524/21

провадження № 61-11992св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі : Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження

за касаційною скаргою адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича як представника ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Кулікової С. В., Болотова Є. В., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 15 грудня 2020 року № 833 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною»; встановити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожного І та ІІІ тижня місяця в години, що не порушують встановленого розпорядку дня дитини (сон, харчування, відвідування гуртків тощо) за обов`язкової участі матері, ОСОБА_1 , та на території її проживання. В інші вихідні та святкові дні - за домовленістю з матір`ю, у її присутності та на визначеній нею території.

Солом`янський районний суд м. Києва рішенням від 24 травня 2022 року позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 15 грудня 2020 року № 833 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною». Встановив ОСОБА_2 такий регламент для зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожного І та ІІІ тижня місяця в години, що не порушують встановленого розпорядку дня дитини (сон, харчування, відвідування гуртків тощо) за обов`язкової участі матері, ОСОБА_1 , та на території її проживання. В інші вихідні та святкові дні - за домовленістю з матір`ю, у її присутності та на визначеній нею території. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн. Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

У червні 2022 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Солом`янський районний суд м. Києва додатковим рішенням від 12 липня 2022 року стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в сумі 10 000,00 грн. Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, в сумі 10 000,00 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю правових підстав для ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, адже заперечень щодо розміру таких витрат від відповідачів не надходило.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Київський апеляційний суд постановою від 02 листопада 2022 року апеляційну скаргу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації задовольнив. Додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 липня 2022 року в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги в сумі 10 000,00 грн скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення із Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації витрат на правову допомогу відмовив.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач в установлені законом строки не заявила про намір подати докази на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу після ухвалення рішення; суд не повідомив Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, що позбавило відповідача подати свої заперечення, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзиву на неї та їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 02 листопада 2022 року, адвокат Шаповалов А. М. як представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року та залишити в силі додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 липня 2022 року.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та постановах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 922/676/21, від 08 квітня 2021 року у справі № 905/716/20, від 31 березня 2021 року у справі № 916/2087/18, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19, від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апеляційний суд не був зобов`язаний приймати оскаржувану постанову шляхом задоволення апеляційної скарги відповідача, адже представник заявника, адвокат Шаповалов Л. М. під час розгляду справи судом першої інстанції надав усі належні та допустимі докази, що підтверджують фактичне надання правової допомоги в обсязі, що не заперечувався ані судом першої інстанції, ані позивачем, та реальне понесення позивачем витрат на таку правову допомогу.

Суд апеляційної інстанції проявив надмірний формалізм при розгляді апеляційної скарги, оскільки, маючи право, а не обов`язок щодо відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат, суд обрав варіант, що покладає надмірний фінансовий тягар на позивача.

26 грудня 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на касаційну скаргу, постанова Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року ґрунтується на засадах верховенства права, є законною, і обґрунтованою і такою, що прийнята з дотриманням норм матеріальноґо та процесуального права, із застосуванням усіх чинних правових висновків Верховного Суду, які стосуються спірних правовідносин, тому постанова суду апеляційної інстанції не підлягає скасуванню.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої

інстанції.

22 грудня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

У пункті 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій - третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За правилами частин першої - другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Також Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати не відбувалися. У зазначеній справі суд касаційної інстанції не виявив у матеріалах справи заяви про намір сторони подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, а також встановив факт порушення порядку та строків для подання відповідних доказів, у зв`язку з чим відмовив у стягненні відшкодування цих витрат.

У постанові від 20 травня 2020 року у справі № 643/3720/15-ц (провадження № 61-18762св19) Верховний Суд зазначив про помилковість висновку суду апеляційної інстанції про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, оскільки в матеріалах справи бракувало попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які заявник поніс і які очікував понести у зв`язку з розглядом справи, особа не просила про відшкодування судових витрат до закінчення судових дебатів та не подавала заяви про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення.

Для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат (постанова Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 161/7163/20 (провадження № 61-4004св21)).

Тобто для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

З огляду на викладене, встановивши, що позивач ні в позовній заяві, ні до ухвалення судом рішення по суті заявлених вимог не подавала попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які вона понесла, або які очікувала понести у зв`язку з розглядом справи, а також не зверталася із заявою про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення із Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації таких судових витрат.

Такі висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, зазначених заявником у касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, зводяться до незгоди з ними та тлумачення норм законів на власний розсуд.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича як представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов