справа № 208/4350/22
№ провадження 2/208/322/23
РІШЕННЯ

Іменем України

05 січня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Сушкової Л.І., за участю секретаря судового засідання Дарчук М.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

в с т а н о в и в:

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідачів.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю.

У своєму позові позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими ,що втратили право на користування квартирою квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що він, ОСОБА_1 має на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 22.01.2002 р., який посвідчений приватним нотаріусом Кир`як С.А.

Вказаний договір дарування зареєстрований в БТІ м. Дніпродзержинська ( на тепер - Кам`янське), і підтверджується відповідною печаткою на останньому. До 01 січня 2013 року право власності на нерухоме майно виникало з моменту реєстрації договору дарування, незалежно від здійснення державної реєстрації права в подальшому.

На теперішній час в означеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 1970 р.н., власник-позивач; ОСОБА_2 , 1978 р.н.; ОСОБА_3 , 2000 р.н. - син.

На час звернення до суду в вищевказаній квартирі проживає лише позивач. В середині 2019 р., позивач прийшовши з роботи в квартиру виявив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , забравши свої речі, особисте майно та одежу, залишили вказану квартиру та виїхали в невідомому напрямі та на невідому адресу. Сусіди також повідомили про вказане позивачу.

Позивач з часом звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , яка в судове засідання не з`являлася, своєї адреси суду не повідомила. Син - ОСОБА_3 з моменту виїзду з квартири, з 2019 р. жодного разу не повідомив його про своє місце перебування та навіть не подзвонив.

Відповідачі у добровільному порядку не знялися з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , де останні проживали до 2019 р., їх місце проживання невідоме позивачу та яке вони скривають. Таким чином, відповідачі не є членами сім`ї позивача, не ведуть сумісно домашнє господарство, не

проживають з позивачем більше року та не платять за користування житлом, тобто поведінка відповідачів є свідомою та свідчить про втрату ними інтересу до житлового приміщення за місцем реєстрації. В зв`язку з тим, що об`єктивно порушуються його права, тому він змушений звернутися за захистом до суду.

II. Заяви, клопотання позивача, відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бєлік С.П. не з`явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, але надала суду заяву про визнання нею позову та просила суд розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, але надав суду заяву про визнання ним позову та просив суд розглянути справу у його відсутність.

III. Процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 20.09.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 22.01.2002 р., який посвідчений приватним нотаріусом Кир`як С.А.

Вказаний договір дарування зареєстрований в БТІ м. Дніпродзержинська ( на тепер - Кам`янське), і підтверджується відповідною печаткою на останньому. До 01 січня 2013 року право власності на нерухоме майно виникало з моменту реєстрації договору дарування, незалежно від здійснення державної реєстрації права в подальшому.

На теперішній час в означеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 1970 р.н., власник-позивач; ОСОБА_2 , 1978 р.н.; ОСОБА_3 , 2000 р.н. - син. що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 001188091 від 04.07.2022 року, виданою ТОВ «Абонент ХХІ». На час звернення до суду в вищевказаній квартирі проживає лише позивач.

З 2019 року відповідачі виїхали з квартири, що підтверджується актом про непроживання від 05.07.2022 року, складеним працівниками КП КМР «Добробут» за № 160 та за підписами двох сусідів.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як роз`яснено в п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

VI. Висновки суду.

Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а тому суд про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, підлягають задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992.40 грн. з відповідачів.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України,ст.ст. 72, 150ЖКУкраїни ст.ст. 5,7, 19, 89, 268, 272, 273, 280, 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути судовий збір з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в розмірі 992,40 грн. на користь ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сушкова Л. І.