ПОСТАНОВА

іменем України

08 лютого 2023 року м. Кропивницький

справа № 401/868/20

провадження № 22-ц/4809/154/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - Прокурор в інтересах Державної екологічної інспекції Придніпровського округу,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору -Світловодська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2022 року у складі судді Іващенка В.М.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах Державної екологічної інспекції Придніпровського округу до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Світловодська міська рада, про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що ОСОБА_1 у листопаді 2016 року організував незаконну порубку лісових насаджень на території Павлівської сільської ради у полезахисній смузі, що відноситься до лісового фонду, та внаслідок протиправних дій було спиляно 233 дерева різних порід: дуб, ясен, гледичія, груша, берест, клен. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.246 КК України, було закрите ухвалою суду від 11 вересня 2019 року в зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Матеріальна шкода, що була заподіяна протиправними діями ОСОБА_1 навколишньому природному середовищу відшкодована не була. Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з винної особи - ОСОБА_1 спричинену навколишньому природному середовищу шкоду в розмірі 1006840,88 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу 6185 грн 49 коп в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Перший заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратуриподав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача прокурор Мороз В.С. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача адвокат Філоненко О.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання апеляційного суду свого представника не направила. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Представник Світловодської міської ради направив клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи (т.1 а.с.205-206). Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності представника третьої особи - Світловодської міської ради на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2019 року кримінальне провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченого ст.246 КК України, було закрите у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, а цивільний позов прокурора в інтересах Павлівської сільської ради про відшкодування шкоди довкіллю в результаті порубки дерев, завданої кримінальним правопорушенням, був залишений без розгляду (т.1 а.с.20).

Матеріали справи містять акт обстеження місця вирубки полезахисної лісосмуги на землях Павлівської сільської ради Світловодського району від 29-30 листопада 2016 року, згідно з яким на обстежуваній ділянці виявлено 231 знесене дерево порід дуб, ясен, гледичія, груша, берест та клен (т.1 а.с.25).

Як убачається з протоколу огляду місця події від 29 листопада 2016 року, на земельній ділянці, що належить до Павлівської сільської ради виявлено лісосмугу із спиляними деревами різних порід та різного розміру (т.1 а.с.30-42).

Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного самовільного вирубування дерев у полезахисній лісосмузі на землях Павлівської сільської ради внаслідок спилювання 231 дерева, розмір шкоди становить 1006836,80 грн (т.1 а.с.26-28).

За висновком експерта від 25 липня 2017 року № 1871/17-48 розмір спричиненої шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок спилювання 231 дерева на ділянці, розташованій на території Павлівської сільської ради, становить 1006840,88 грн (т.1 а.с.44-58).

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 частково визнав позов, а саме шкоду, яку відповідач заподіяв внаслідок незаконної вирубки 23 дерев. складає загальну суму 6185,49 грн: дуб - 11 см 2 штуки; дуб - 12 см 1 штука; дуб - 15 см 1 штука; дуб - 16 см 1 штука; дуб - 18 см 1 штука; ясен - 7 см 6 штук; ясен - 9 см 1 штука; ясен - 12 см 1 штука; ясен - 17 см 1 штука; ясен - 20 см 1 штука; гледичія - 10 см 2 штуки; гледичія - 12 см 1 штука; гледичія - 13 см 2 штуки; гледичія - 14 см 2 штуки (т .2 а.с.98)

У судовому засіданні 07 червня 2022 року судом першої інстанції були допитані свідки, які були залучені для обстеження земельної ділянки, що розташована на території колишньої Павлівської сільської ради, які пояснили, що в листопаді 2016 року на зазначеній території було виявлено 231 зрізане дерево, при цьому їм невідомо, хто саме здійснив випилювання дерев. Про те, що до випилювання міг бути причетний ОСОБА_1 вони дізналися від своїх знайомих та працівників поліції, однак чітко вказати, хто саме та в який період спилював дерева в лісосмузі вони не можуть (т.2 а.с.122-123)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем доведено позовні вимоги в частині заподіяної шкоди навколишньому природному середовищу у розмірі 6185 грн 49 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно зі статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статей 41, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відповідно до вимог статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи не підтверджується, що саме відповідач заподіяв збитків навколишньому природному середовищу внаслідок порушення природоохоронного законодавства у розмірі 1006840,88 грн.

Крім того, апеляційним судом у судовому засіданні було здійснено огляд записів на дисках із копією слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_2 та відсканованими копіями матеріалів кримінальної справи №402/3060/17, (т.1 а.с.69,70 ,т.2 а.с.229-231).

На думку колегії суддів зазначені вище докази ні про що не свідчить та не можуть бути прийняті судом до уваги як належні докази, оскільки, по-перше, їх не підписано електронним підписом, а, по-друге, запис слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_2 взагалі не містить будь-якої інформації.

Отже, жодних належних та допустимих доказів, що саме ОСОБА_1 було здійснено спилювання 231 дерева до суду надано не було, як і доказів того, у який час було спиляне кожне дерево - в один період часу, а саме з початку листопада по 29 листопада 2016 року чи протягом якогось більш тривалого періоду, про що зазначено і у позовній заяві, в якій прокурор вказав, що точного часу незаконної порубки лісових насаджень під час досудового розслідування не встановлено. Клопотання про проведення експертизи для підтвердження зазначених обставин прокурором не порушувалось.

Установивши фактичні обставини у справі, на підставі наданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної ним внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища у розмірі 6185 грн 49 коп, а саме в межах, визнаних позивачем.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі позивач посилається на ч.6 ст.82 ЦПК України та стверджує, що рішення суду про закриття кримінального провадження звільнює його від доказування того, що шкода мала місце, розмір шкоди та ким саме вона спричинена.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов?язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, ключовим у цьому питанні є закриття кримінального провадження з одночасним звільненням особи від кримінальної відповідальності, а не просто закриття кримінального провадження.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.8 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі статтею 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку

Згідно зі ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Кримінальним Кодексом України передбачені такі випадки звільнення від кримінальної відповідальності: ??? у зв`язку з дійовим каяттям (ст.45 КК України); за примиренням винного з потерпілим (ст.46 КК України); передачею особи на поруки (ст.47 КК України); зміною обстановки (ст.48 КК України); закінченням строків давності (ст.49 КК України)

Однак, такої підстави як звільнення від кримінальної відповідальності внаслідок того, що набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, кримінальний закон не передбачає.

рішення суду про закриття кримінального провадження №002288 за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ст.246 КК України, цієї підстави не містить, а отже не має жодного преюдиційного значення для суду у даній справі, оскільки звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності не відбулося.

08 червня 2022 року Другий сенат Конституційного Суду України ухвалив рішення в справі №3-20/2021(40/21), згідно з яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 4 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

В своєму рішенні Конституційний Суд України зазначив, що підстави для закриття кримінального провадження з огляду на спричинені ними юридичні наслідки для особи, стосовно якої відбувається таке закриття, в теорії права та правозастосовній практиці прийнято класифікувати як реабілітаційні та нереабілітаційні. Втім у національному юридичному регулюванні немає такої чіткої класифікації. Конституційний Суд України дійшов висновку, що пунктом 4 частини першої статті 284 Кодексу, за яким кримінальне провадження закривають у разі, якщо «набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою», відтворено конституційно обумовлену підставу для закриття такого провадження, яка відповідає фундаментальним принципам зворотної дії в часі більш м`якого кримінального закону та nullum crimen, nulla poena sine lege. Ураховуючи невідворотні негативні наслідки для репутації, честі та гідності особи внаслідок закриття стосовно неї кримінального провадження за нереабілітаційною підставою, визначеною оспорюваним приписом статті 284 Кодексу, Конституційний Суд України вважає, що словосполука «вчинене особою», яка міститься в цьому приписі, фактично вказує на беззаперечну винуватість такої особи у вчиненні діяння, яке до його декриміналізації вважалось кримінальним правопорушенням. Тим самим на законодавчому рівні уможливлено порушення презумпції невинуватості особи, оскільки декриміналізація діяння не спростовує причетності такої особи до вчинення кримінального правопорушення в минулому та не усуває закономірних загроз її репутації, честі та гідності.

Крім того, обвинувачений у кримінальному провадженні №002288 ОСОБА_1 не надавав згоди на звільнення від кримінальної відповідальності і просив суд визнати його невинуватим, однак в силу позиції Верховного Суду і діючого на той час законодавства, було подане клопотання про закриття кримінального провадження. При цьому, в клопотанні зазначалося, що він себе не вважає винуватим, що він є невинуватою особою, що справа відносно нього сфальшована.

На час закриття провадження у кримінальній справі на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України Верховним Судом у постанові від 16 лютого 2021 року по справі №345/3522/18 була сформована правова позиція про те, що у разі декриміналізації діяння суд не повинен доводити розгляд справи до кінця у разі незгоди особи про закриття провадження.

Отже посилання прокурора на те, що ухвала Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.09.2019 по справі №401/3060/17 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ст.246 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, має для цього суду преюдиційне значення є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2023 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко