Справа № 462/7397/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 22.01.2022 по 15.12.2022 в розмірі 106041,50 грн та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала начальником планово-економічного бюро цеху 003 на ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» та звільнена з роботи 26.07.2021 по ч. 3 ст. 38 КЗпП України (наказ №187к від 26.07.2021). Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21.01.2022 стягнуто з відповідача на її користь заборговану заробітну плату, вихідну допомогу, відпускні та середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 27.07.2021 по день винесення рішення суду 21.01.2022. Цим же рішенням визначено, що її середній заробіток становить 461,05 грн. Згодом з`ясувалось, що відповідач з 2006 року нараховував їй заробітну плату у меншому розмірі, ніж це визначено чинним законодавством, тому вона знову звернулась до суду. Постановою Львівського апеляційного суду вирішено стягнути з відповідача на її користь 29244,87 грн не нарахованої та невиплаченої заробітної плати з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню при виплаті. Дані кошти вона отримала 15.12.2022. Таким чином, відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 22.01.2022 по 15.12.2022 в розмірі 106041,50 грн, виходячи з розрахунку: 461,05 грн (середньоденний заробіток) х 230 (кількість робочих днів затримки розрахунку за період з 22.01.2022 по 15.12.2022). У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити.

26 грудня 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

24 січня 2023 відповідач на позовну заяву надав відзив, яким не визнав позовні вимоги, зазначивши, що позовна заява є безпідставною та необгрунтованою. Зазначає, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21.01.2022 у справі №462/5859/21 з відповідача на користь позивача було стягнуто 26412,06 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, 25500,00 грн вихідної допомоги, 9634,43 грн компенсації за невикористану відпустку, 58553,35 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку, а саме за період з 27.07.2021(день звільнення позивача) по 21.01.2022 (день ухвалення судового рішення). Вказана сума була виплачена позивачу в порядку виконання судового рішення через державну виконавчу службу. Паралельно з вказаним судовим процесом, позивач подає новий позов до суду, в якому просить стягнути не нараховану та невиплачену заробітну плату за період з 2006 по 2021. Постановою Львівського апеляційного суду вирішено стягнути з відповідача на її користь 29244,87 грн не нарахованої та невиплаченої заробітної плати. 15.12.2022 (через місяць після набрання рішенням законної сили) дана сума була виплачена позивачу. Окрім цього, 15.06.2022 позивач звернулась із ще одним позовом , в якому просила стягнути з відповідача середній заробіток за невчасний розрахунок при звільненні за період з 21.01.2022 по 01.06.2022. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07.10.2022 відмовлено у задоволенні вказаного позову, справа перебуває на апеляційному розгляді. Однак позивач і цим не обмежилась, і ще раз звернулась в суд з позовом про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 22.01.2022 по 15.12.2022. Відтак, як вбачається із вказаних судових рішень, позивач неодноразово звертався до суду із різного роду позовними заявами, а заявлений період стягнення середнього заробітку у даній справі частково охоплюється періодом у справі, в якій суд відмовив у задоволенні пзову повністю. Також необхідно зазначити, що у даній справі позивач просить стягнути з відповідача 106041,50 грн середнього заробітку, при тому, що сума заборгованості була встановлена на рівні 29244,84 грн. З огляду на вказане, жодної вини відповідача, у такому розрахунку з позивачем немає, а тому немає підстав і для застосування ст. 117 КЗпП України. Також звертає увагу суду, що 01 липня 2022 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким до ст. 117 КЗпП внесено зміни. Окрім цього, вказує на те, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним підприємством військово-оборонної галузі та входить до складу українського оборонного промислового комплексу. Так, Указом Президента України №64/2022 від 24.12.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і станом на сьогодні. У час повномасштабної війни, відповідач виконує стратегічно важливі завдання для нашої країни. На даний час є недостатність фінансування ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та при цьому наявна необхідність виконання термінових замовлень для держави. На підприємстві працюють працівники, які виконують роботу, за яку необхідно виплачувати заробітну плату. ОСОБА_1 з 26.07.2021 не є працівником ДП «ЛДЗ «ЛОРТА». Усі виплати, і заробітної плати, і середнього заробітку, вихідної допомоги, компенсація за невикористані відпустки все це вже було виплачено позивачу. В загальному по судовим рішенням з відповідача на користь позивача стягнуто 149324,68 грн. Також, враховуючи наявність зведеного виконавчого провадження, грошові кошти по виконавчих листах стягуються з рахунку ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» періодично. Після цього, державний виконавець перераховує грошові кошти стягувачам в порядку черговості. Відповідач не втручається у порядок виконання судових рішень. Відповідачу не відома черговість перерахування грошових коштів стягувачам. Відтак, жодної вини щодо отримання грошових коштів ОСОБА_1 04.10.2022, у відповідача немає, а тому останній не може нести відповідальності за дії інших осіб. Окрім того, стягненню грошових коштів передувало отримання виконавчого листа, подання такого до виконавчої служби, відкриття виконавчого провадження. Вказані дії так само не вчинялись відповідачем, а іншими особами, а тому так само відповідач не зобов`язаний здійснювати оплату за затримку у виконанні судового рішення, яке відбувалось не з його вини. З огляду на вказане, та зміни в законодавсті, вважає позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, тим паче, що середній заробіток за невчасний розрахунок вже був предметом розгляду судових інстанцій, та одним рішенням суду такий був стягнутий, а іншим рішенням суду було відмовлено у задоволенні такого позову в повному обсязі. Просила повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, з огляду на наступне.

Судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала начальником планово-економічного бюро цеху 003 на ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» та звільнена з роботи 26.07.2021.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 січня 2022 року у справі №462/5859/21 стягнуто із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.07.2021 року по 21.01.2022 року у розмірі 58 553 грн. 00 коп.

Окрім цього, постановою Львівського апеляційного суду від 14.11.2022 у справі №462/5871/21 рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21.02.2022, яким стягнуто з Державного підприємства Львівський державний завод «Лорта» на користь ОСОБА_1 НОМЕР_1 гривні 87 копійки заборгованості по ненарахованій заробітній платі, 61529 гривень 63 копійки компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати скасовано, та в цій частині ухвалено нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовної вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати.

Також, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 жовтня 2022 року у справі №462/2747/22 у позові ОСОБА_1 до Державного підприємства Львівський державний завод «Лорта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.01.2022 по 01.06.2022 відмовлено.

За ч.4 ст.82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За ст.117 КЗпП, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений ч.1 цієї статті.

Відповідно до виписки Філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 20 грудня 2022 року, на рахунок ОСОБА_1 01 грудня 2022 року зараховано 29244 грн. 87 коп. /а.с.12/.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК) загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У трудових відносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи права відповідно до частини третьої статті 13 ЦК, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відтак, суд вважає за необхідне зазначити, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнав внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Між тим, суд зазначає, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. При цьому, судом встановлено, що фактичний розрахунок вже було здійснено на виконання рішення суду. Так, між сторонами існував спір щодо необхідності виплати коштів і такий спір вже був розглянутий судом.

Суд вважає, що стягнутий рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 січня 2022 року із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 58553,35 грн, є достатньою компенсацію майнових втрат, які поніс позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені.

Стаття 117 Кодексу законів про працю України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Така позиція суду узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини, яка підлягає застосуванню згідно ч.1 ст.55 Конституції України.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Меньшакова проти України" від 08.04.2010 передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

За таких обставин суд вважає, що стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розумінні частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України є безпідставним, оскільки фактичний розрахунок вже був здійснений. Суд також враховує, що рішення суду, що ухвалене 21 лютого 2022 року, набрало законної сили в умовах воєнного стану, під час спаду економіки країни. В той же час, обставини, у зв`язку з якими сталась така затримка, на які послався відповідач, заслуговують на увагу. Так, військова агресія російської федерації призвела до економічної кризи в цілому в країні, та конкретно призвела до наслідків затримки виконання зазначеного рішення суду. Відповідач є державним підприємством військово-оборонної галузі та входить до складу українського оборонного промислового комплексу. Ці обставини свідчить про те, що у відповідача не було можливості своєчасно виплатити кошти і в його діях відсутні ознаки протиправності та бездіяльності по відношенню до позивача.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Понесені позивачем витрати на підставі ст.141 ЦПК слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст.10, 11, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА», адреса місцезнаходження: 79040, м.Львів, вул.Патона,1, .

Суддя: