Провадження 2/127/3346/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Волошина С.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Каленяка Едуарда Анатолійовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

16.02.2023 представник позивач ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення вказаного позову, в якому просить провести опис та арешт майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши вищевказану заяву, приходить до висновку про повернення заяви заявнику з наступних підстав.

Стаття 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову.

Статтею 151 ЦПК України чітко визначено вимоги до заяви про забезпечення позову.

Відповідно ч.6 ст.151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення позову фізичною особою сплачується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на 01.01.2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в розмірі 2684 грн.

Тобто, за подання фізичною особою до суду заяви про забезпечення позову з 01.01.2023 року має бути сплачено судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Однак представник заявника до заяви не додав квитанцію про сплату судового збору.

Як підставу для звільнення від сплати судового збору позивач послався на п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

З цього приводу суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N545/1149/17 (провадження N 14-730цс19) зазначено, що "відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону N 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі N 9901/311/19 (провадження N 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 490/8128/17 (провадження N К/9901/166/18, К/9901/30220/18)".

ОСОБА_1 є позивачем у справі, предметом якої є поділ майна подружжя. Отже, позов у цій справі не стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій.

Отже, заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, оскільки судовий збір заявником при подачі заяви про забезпечення позову не сплачено.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Повернення заяви не перешкоджає можливості повторного її подання до суду у разі усунення порушень, що наведені в мотивувальній частині ухвали.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 149, 151-154, 258-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Каленяка Едуарда Анатолійовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: