Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2023 Справа №607/18688/22

провадження №2/607/403/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивача адвоката Карпи М.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Білецької сільської ради, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , Білецької сільської ради, про визнання права власності.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що житловий будинок з відповідними частками надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1 є колгоспним двором, членами якого були 5 осіб, зокрема: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Таким чином, усім членам колгоспного належала частка вказаного житлового будинку у розмірі 1/5 або ж 12/60. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , а її син ОСОБА_5 , який проживав разом з нею успадкував її частку, а відтак йому за життя належало 2/5 частки спірного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами або 24/60 частки. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.07.2021, за ОСОБА_2 визнано право власності (в порядку спадкування обов`язкової частки за законом) на 4/60 частин житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належали померлому ОСОБА_5 . Також, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2021 визнано за ОСОБА_3 право власності на 20/60 частини вищевказаного будинковолодіння, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 . Разом з тим, позивачі позбавлені можливості зареєструвати за собою право власності на частки, які належать їй, як членам колгоспного двору, оскільки в сільській раді відсутні погосподарські книги за період з 1986 по 1994 роки, у зв`язку із чим їм було відмовлено у державній реєстрації прав та обтяжень. На підставі викладеного, позивачі просять суд: визнати за ОСОБА_1 власності на 12/60 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 154,9 кв.м.; визнати за ОСОБА_2 власності на 12/60 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 154,9 кв.м.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2022 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Карпи М.М. позов підтримала у повному обсязі за просила задовольнити з підстав у ньому викладених.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, проте подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача Білецької сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, із змісту якого вбачається, що Білецька сільська рада проти позовних не заперечує та просить справу слухати без участі представника.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Тришак О.Г. в судове засідання не з`явились, однак адвокат Тришак О.Г. подав суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого виконавчим комітетом В. Глибочецької селищної Ради народних депутатів Тернопільського району 30.08.1991 на підставі рішення виконкому В.Глибочецької селищної Ради народних депутатів №12 від 28.02.1991 «Про зміну голови колгоспного двору у зв`язку із смертю попереднього голови колгоспного двору ОСОБА_7 », цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, що складається з 5 членів, головою якого є ОСОБА_5 .

Згідно з довідкою №752 від 26.10.2021, виданою Великоглибочецьким старостинським округом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, відомості щодо реєстрації осіб у будинковолодінні, яке знаходиться в АДРЕСА_2 ), станом на 01.07.1990 у Великоглибочецькому старостинському окрузі Білецької сільської ради відсутні, оскільки погосподарських книг з 1986 по 1994 роки немає.

Як вбачається із акту опитування свідків від 16.02.2021, складеного в присутності старости с. В. Глибочок ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , останні підтвердили, що станом на 01.07.1990 в будинковолодінні, яке знаходиться в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 (син, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_2 (невістка, 1952 р.н.), ОСОБА_6 (внучка, 1978 р.н.) та ОСОБА_3 (внук, 1976 р.н.).

У технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 06.09.2021, зазначено, що розмір часток власності становить: 32/60 ОСОБА_3 ; 16/60 ОСОБА_2 , 12/60 ОСОБА_1 . Всього по літері «А» загальна площа приміщень становить 154,9 м2, з неї: житлова 80,2; допоміжна 60,8; літніх неопалювальних приміщень 13,9. Рік побудови житлового будинку 1974. Наявний об`єкт незавершеного будівництва, який складається з житлової прибудови з підвалом готовністю 55%.

Відповідно до висновку про ринкову вартість майна, проведеного суб`єктом оціночної діяльності, ФОП ОСОБА_11 , об`єкт оцінки домоволодіння, що включає в себе об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 , станом на 21.07.2020 становить 260 705,5 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2022 у справ № 607/2119/21, позов ОСОБА_3 задоволено та визнано за ОСОБА_3 право власності на 12/60 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

З мотивувальної частини вказаного рішення суду вбачається, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2021 у справі № 607/12558/20 встановлено, що ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 належало по 1/5 частині (що дорівнює 12/60) житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №65313625 від 01.11.2021, державним реєстратором прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Тернопільської області Редьквою Н.С. відмовлено у державній реєстрації права приватної спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , за суб`єктами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Судом встановлено, що відомості щодо зареєстрованих осіб у будинковолодінні, яке знаходиться по АДРЕСА_2 станом на 01 липня 1990 року не збереглися та погосподарських книг з 1986 по 1994 роки немає.

Разом з тим, дослідженими судом матеріалами справи встановлено, що станом на 01 липня 1990 року в будинковолодінні, яке знаходиться в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 (син, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_2 (невістка, 1952 р.н.), ОСОБА_6 (внучка, 1978 р.н.) та ОСОБА_3 (внук, 1976 р.н.), що підтверджується актом опитування сусідів від 16.02.2021.

Таким чином, кожному з членів колгоспного двору в тому числі і ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться по АДРЕСА_1 належав в рівних частках по 1/5 частці (що дорівнює 12/60).

За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.

Відповідно до п.80 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 31 цього Закону для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як колишнім членам колгоспного двору належить по 12/60 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться по АДРЕСА_1 , проте у зв`язку із відсутністю погосподарських книг з 1986 по 1994 роки, їм було відмовлено у державній реєстрації права власності на належні їм частки вказаного житловий будинок, відтак позивачі позбавлені можливості у позасудовому порядку підтвердити своє право власності на вказане нерухоме майно.

Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку, що майнові права позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як членів колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 12/60 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 , а також визнання за ОСОБА_2 право власності на 12/60 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 81, 82, 263 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Білецької сільської ради, про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 12/60 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 12/60 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 20.02.2023.

Відомості проучасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Білецька сільська рада, , адреса місця знаходження: вул. Молодіжна, 19, с. Біла, Тернопільського району Тернопільської області, 47707.

Головуючий суддяН. Р. Кунець