Справа № 202/6227/22
Провадження № 2/204/597/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі : головуючої судді Чудопалової С.В., за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б), треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна ( АДРЕСА_2 ), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна (49083, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, 4, оф. 401) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12.06.2021 вчинений приватним нотаріусом Грисюк О.В., про стягнення з позивача заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, вчиненого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» посилаючись на відсутність правових підстав у нотаріуса на його вчинення. Позивач не згодна з винесеним виконавчим написом, оскільки приватним нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, у зв`язку з чим остання була позбавлена об`єктивної можливості вказати свої заперечення щодо нарахованого боргу. Обгрунтовуючи позовну заяву позивач зазначила, що випадково дізналась про наявність виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого напису та жодних вимог від відповідача не отримувала. Позивач зазначає, що у виконавчому написі нотаріуса вказано, що борг стягується за кредитним договором № 600240425 від 27.06.2013, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-банк», але нею не укладався кредитний договір № 600240425 з АТ «Альфа-банк».

Крім цього, позивачем зазначено, що в матеріалах виконавчого провадження № 68163947 міститься кредитний договір № 500951651 від 11.07.2014, на підставі якого приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Тростянецьким РВ УМВС України у Вінницькій обл. від 10.09.1997р.

Позивач зазначила, що ані кредитний договір, який вказаний у виконавчому написі ані кредитний договір, який наявний в матеріалах виконавчого провадження № 68163947 жодного відношення до неї не мають.

Тому є сумніви щодо перевірки нотаріусом наявності у боржника перед кредитором саме такої заборгованості, як і перевірки безспірності вимог. У зв`язку з чим, позивач була вимушена звернутися до суду із даними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 13.10.2022 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких нею вчинено виконавчий напис, та витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. належним чином завірену копію виконавчого провадження № 68163947 відкритого щодо ОСОБА_1 .

Ухвалою від 13.10.2022 зупинено виконавчі дії по виконавчому провадженню ВП №68163947 за клопотанням позивача. Ухвалою суду від 30.11.2022 клопотання позивача про витребування задоволено та витребувано у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості, щодо робочого місця (контори) приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та про чинність свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю; витребувано у Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію нотаріальної справи Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., яка була сформована в результаті вчинення 12.06.2021 виконавчого напису за реєстровим № 82818.

Відповідач ТОВ «Вердикт капітал» до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав відзив до суду у якому з позовними вимогами не погоджується та просить відмовити в задоволенні позову.

Треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 82818, яким було стягнуто з ОСОБА_1 борг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за Кредитним договором 600240425 від 27.06.2013, укладеним з Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», правонаступником якого є «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником якої є ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 січня 2019 року по 07 червня 2021 року, яка становить 45 472,59 (сорок п`ять тисяч чотириста сімдесят дві гривні п`ятдесят дев`ять копійок) та складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 17918,22 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 19954,13 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 6950,24 грн., та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 650,00 грн.

13.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. на підставі виконавчого напису від 12.06.2021 було відкрито виконавче провадження № 68163947.

Вивчивши матеріали справи, встановлено, що в матеріалах наданих суду приватним виконавцем Макаренко А.С. наявний кредитний договір укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , тобто іншою особою.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2023 до суду, від Київського обласного державного нотаріального архіву Міністерства юстиції України, надійшла копія виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Грисюк О.В. від 12.06.2021 за реєстровим № 82818 та копії документів, що містяться в нотаріальній справі.

Так, в матеріалах нотаріальної справи, сформованої під час вчинення виконавчого напису, відсутній кредитний договір № 600240425, на якому наголошує відповідач.

Щодо правового регулювання процесуального порядку вчинення нотаріусом виконавчого напису та підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акту в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Процедура вчинення виконавчих написів, чинна на момент вчинення спірного виконавчого напису, визначена в розділі 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5(далі - Інструкція).

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат`захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20).

Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20) зазначив, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеномустаттею 84 Закону України «Про нотаріат».

Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд враховує висновки й мотиви Верховного Суду, висловлені в постанові від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20) та встановивши відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, суд дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

При цьому суд зазначає, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

До подібних правових висновків дійшов також Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18), постанові від 25.03.2019, у справі № 629/3881/16-ц, провадження № 61-31187св18.

При цьому, суд також приймає до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), відповідно до якої, вчиняючи 05.04.2021 спірний виконавчий напис приватний нотаріус Головкіна Я.В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23, відповідно до якої у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та не чинною у частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей87,88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, встановивши, що між сторонами існує спір з приводу наявності і розміру заборгованості за кредитним договором, та враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при вивченні матеріалів справи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, позивачем було заявлено вимогу щодо відшкодування витрат на правову допомогу. Позивачем зазначено, що між нею та адвокатом Башкєєвою А.О. був укладений договір про надання правової допомоги № 26 від 26.08.2022, оплата за вказаним договором становить 1 000,00 (одна тисяча доларів), що еквівалентно 37 321,15 грн. Крім цього, ОСОБА_1 був укладений договір про надання правничої допомоги № 09/2022 від 26.08.2022 із адвокатом Протопоп Ю.А.(договір є додатковим договором до Договору про надання правової допомоги № 26 від 26.08.2022), яка здійснювала представництво позивача в судових засіданнях.

До позовної заяви позивачем було надано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, копії договору про надання правової допомоги укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Башкєєвою А.О., ордеру на надання правової допомоги та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. На момент подачі позову позивачем вже сплачено адвокату Башкєєвій А.О. на її картковий рахунок 18 445,00 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста сорок п`ять гривень), про що надано квитанцію.

Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно приписів ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, Верховний Суд звертає увагу у постанові КГС ВС від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.

Аналогічна позиція висловлена і Верховним Судом Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 по справі № 159/5837/19 (61-10459св20), від 16 червня 2021 року по справі № 640/4126/19 (провадження № 61-14735св20), 02 вересня 2020 року по справі № № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20), від 11 листопада 2020 року по справі № 673/1123/15-ц (провадження № 61-11535св20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивач надав докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на суму 18 445,00 грн. у строк передбачений законом. Суд вважає, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу підтверджені належними і допустимими доказами (укладеним договором, квитанцієї про сплату), тому вони приймаються судом до уваги. Розмір витрат на правову допомогу відповідає критеріям розумності та реальності, відповідають складності прави.

Таким чином, враховуючи зазначені норми Закону, а саме особливості розподілу судових витрат між сторонами у справі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 445,00 грн.

Згідно частини 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у сумі 992,40 грн., враховуючи, що позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючисьст.ст.215,216,220,628,638,799,806 ЦК України ст.ст.10,12,13,81,141,247,263,265,280-284,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б), треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна ( АДРЕСА_2 ), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна (49083, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, 4, оф. 401) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 12.06.2021р. та зареєстрований в реєстрі за № 82818, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б) боргу за Кредитним договором № 600240425 від 27.06.2013 за період з 16.01.2019 по 07.06.2019, яка складається з: заборгованості 44 822,59 (сорок чотири тисячі вісімсот двадцять дві гривні п`ятдесят дев`ять копійок) та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 650,00 (шістсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 18 445, 00 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста сорок п`ять гривень) витрати на правову допомогу та 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) витрати на судовий збір.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. .

Суддя С.В.Чудопалова