Справа № 447/2647/14-ц Головуючий у 1 інстанції Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/811/3096/20 Доповідач в 2-й інстанції Приколота Т. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м.Львів

Справа № 447/2647/14

Провадження № 22ц/811/3093/20

Провадження № 22ц/811/3096/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року та ОСОБА_2 на ухвалу цього суду від 3 серпня 2020 року, постановлені у складі судді Головатого А.П., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , з участю третьої особи: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановив:

3 вересня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до договору № LVH9GА від 18 березня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 29 144 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 березня 2028 року. Згідно умов цього договору погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотки, комісією, а також інші витрати. Вказує, що в порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов`язкових платежів з цих коштів. Зазначає, що у зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 2 червня 2014 року має заборгованість 78 052,84 доларів США, яка складається з: 24 405,96 доларів США - заборгованість за кредитом; 18 900,86 доларів США - заборгованість за процентами; 594, 64 доларів США - комісія за користуванням кредитом; 30 414,52 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також: 21,06 доларів США - штраф (фіксована частина), 3 715,80 доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 18 березня 2008 року уклали договір іпотеки № LVH9GА. Згідно з цим договором відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 79,10 кв.м, житловою площею 51 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Зазначає, що обумовлена сторонами договору іпотека становить 173 215 грн. Просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на вказану квартиру шляхом її продажу, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі.

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LVH9GА від 18 березня 2008 року в розмірі 78 052,84 доларів США, що за курсом 11,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 2 червня 2014 року складає 926 487,22 грн.,- звернуто стягнення на квартиру загальної площею 79,10 кв.м, житловою площею 51 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки №LVH9GА від 18 березня 2008 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року задоволено позов банку та достроково стягнуто кредит, проценти, комісію, пеню за кредитним договором №LVH9GА від 18 березня 2008 року, станом на 28 жовтня 2010 року на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, тому у позивача з 18 квітня 2011 року припинилось право повторно нараховувати відсотки, комісію, пеню, кредит за період з 1 травня 2008 року по 2 червня 2014 рокуза цим кредитним договором та звертатися до Миколаївського районного суду про стягнення за тим же кредитним договором, так як, позивач вже пред`явив до неї ( ОСОБА_1 ) вимоги про дострокове стягнення станом на 28 жовтня 2010 року. Апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року, відповідно до якої наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені», оскільки, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.Заявляє, що позивач пропустив строк позовної давності. Вказує, що банк звернувшись 24 грудня 2010 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про дострокове стягнення тіла кредиту, процентів та іншої заборгованості за кредитним договором від 18 березня 2008 року, змінив термін повернення всієї суми кредиту, процентів за кредитним договором з 18 березня 2028 року на 24 грудня 2010 року, тому відлік 3-річного строку позовної давності почався з моменту звернення позивача до суду 24 грудня 2010 року.Зазначає, що позичальник не виконала умов іпотечного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, однак банк, звернувшись 26 травня 2009 року до суду із аналогічним позовом до відповідачів, змінив строк виконання зобов`язання із 22 жовтня 2027 року на 26 травня 2009 року, тобто відлік строку позовної давності почався саме з моменту звернення до суду, а отже, банк, звернувшись до суду 27 квітня 2015 року пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

19 червня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося із заявою про зміну способу виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року. В обгрунтування заяви посилається на те, що банк звертався до суду про стягнення боргу та обрав передбачений законом та договором спосіб виконання рішення про стягнення боргу - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іншій особі - покупцеві, проте не має можливості ним скористатися через відсутність попиту покупців та відсутність необхідних документів для реалізації предмета іпотеки. Зазначає, що зміна способу виконання рішення суду, а саме - реалізація предмета іпотеки через публічні торги Державною виконавчою службою, виправить таку ситуацію та дозволить виконати рішення суду.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 3 серпня 2020 року задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк». Змінено спосіб виконання рішення цього суду від 25 лютого 2015 року з продажу предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки №LVH9GА від 18 березня 2008 року) ПАТ КБ «ПриватБанк», та встановлено наступний спосіб виконання вказаного рішення: звернуто стягнення на квартиру загальною площею 73,10 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 . Просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви. Вказує, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції в порушення вимог ст. 435 ЦПК України змінив рішення суду, а не спосіб його виконання. Зазначає, що заяву про зміну способу виконання рішення має право подавати стягувач, який є стороною виконавчого провадження, однак позивач не є стягувачем у такому провадженні.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи її учасники в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подали.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Д атою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що слід закрити апеляційне провадження у справі з урахуванням наступного.

Встановлено, що 16 липня 2020 року ОСОБА_2 подав до Миколаївського районного суду Львівської області заяву про перегляд заочного рішення суду від 25 лютого 2015 року.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 3 серпня 2020 року заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 22 липня 2021 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 . Скасовано ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області про залишення заяви без розгляду від 3 серпня 2020 року та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 9 грудня 2021 року прийнято заяву ОСОБА_2 до розгляду.

Ухвалою суду першої інстанції від 13 січня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_2 та скасовано заочне рішення від 25 лютого 2015 року.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 8 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ БК «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , з участю третьої особи ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 20215 року, а ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на ухвалу цього суду від 3 серпня 2020 року, якою задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» та змінено спосіб виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року, яке скасоване ухвалою суду від 13 січня 2022 року.

Перегляд не чинного рішення не відповідає змісту норм чинного ЦПК України щодо завдань та основних засад судочинства (ст. 2 ЦПК України), оскільки може призвести до аналізу та ревізування будь-яких рішень, які втратили свою актуальність, є скасованими, вказане надалі може призвести до ретроспективного втручання у існуючі правовідносини (процесуальні чи матеріальні), які існують між сторонами, та негативно впливатиме на такі, порушуючи принцип правової визначеності. Крім цього, перегляд таких рішень зводитиметься лише до теоретичного аналізу тих правовідносин, які мали місце між сторонами та надалі змінилися. Суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями щодо перегляду судових рішень, що прийняв суд першої інстанції.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Апеляційне провадження у цій справі відкрито, коли оскаржувані рішення існували. Враховуючи встановлене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційне провадження належить закрити, зважаючи на те, що оскаржуваного судового рішення фактично не існує (таке втратило свою чинність у зв`язку із скасуванням), тобто скарга подана на рішення, яке не може бути оскаржене в апеляційному порядку, як неіснуюче. Також не може бути переглянута ухвала про зміну способу виконання неіснуючого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 258-261, 353,п. 2 ч. 1 ст. 362, 388- 391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року та ОСОБА_2 на ухвалу цього суду від 3 серпня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , з участю третьої особи: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Ухвалу складено і підписано 13 лютого 2023 року.

Головуючий______________________Т.І.Приколота

Судді:__________________Ю.Р. Мікуш ______________Р.В. Савуляк