Провадження № 2/204/966/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2023 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Дубіжанська Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районі м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом зняття арешту з квартири, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районі м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом зняття арешту з квартири.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У поданій позовній заяві позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 10 листопада 2016 року про арешту майна та рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 32319651 від 10 листопада 2016 року Чечелівського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; зобов`язати Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районі м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який було накладено в межах виконавчого провадження Красногвардійським ВДВС м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 52530183, постанови про арешт майна боржника виданої 10 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у дніпропетровській області Марінеско А.В., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/205/1954/2013, виданого 14 листопада 2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У Постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 вказано, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". При цьому суди мають враховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності. Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20 (провадження № 61-12505 св 20) вказано, що такі вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач ОСОБА_1 одночасно має бути й відповідачем, так як її майно арештовано державним виконавцем і вона є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим, відповідно до вимог ст.ст. 42, 48, 175, 447 ЦПК України. Тому, такий позов взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, тому районний суд вірно відмовив у відкритті провадження у справі) з повним текстом даної постанови можливо ознайомитись за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/92566604).

Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так само, й згідно з ч. ч. 5-6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд зобов`язаний враховувати правовий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20, оскільки право на відступлення від її правового висновку має лише суд касаційної інстанції, шляхом передачі такої справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, вважаю за необхідне відмовити позивачеві у відкритті провадження у даній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районі м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом зняття арешту з квартири.

При цьому, вважаю за необхідне, роз`яснити позивачеві, що для вирішення даних вимог він має право звернутись зі скаргою порядку ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-5, 19, 48, 186, 263, 268, 375-376, 435 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районі м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом зняття арешту з квартири відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Т.О. Дубіжанська