Справа № 372/211/22
Провадження № 2-134/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Висоцької Г.В.

при секретарі Куник О. В.,

розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності, треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селіверстов Владислав Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Морозова Світлана Володимирівна,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача АТ «Альфа-Банк», в якому просив визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 29.09.2008 року між сторонами укладено кредитний договір №800006751. В подальшому були укладені Договори про внесення змін до Кредитного договору від 08.06.2015, 16.07.2015, 26.10.2015, 17.11.2015 року. Відповідно до умов Кредитного договору, банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в сумі 65000,00 дол. США. З метою забезпечення належного виконання за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір, відповідно до якого Іпотекодавця передали Кредитору в іпотеку нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 . 30.06.2016 року приватним нотаріусом Чуловським В.А. на підставі заяви ПАТ «Альфа-Банк» вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором №800006751. 25.03.2021 року Постановою Київського апеляційного суду визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач ОСОБА_1 дізнався, що відповідач на підставі Іпотечного договору зареєстрував за собою право власності на квартиру у 2021 році. Позивач вважає, що така реєстрація була здійснена із порушенням норм діючого законодавства, а тому підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Така реєстрація була здійснена під час тимчасового мораторію на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

18.01.2022 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

01.02.2022 року подано клопотання про усунення недоліків.

14.02.2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче засідання.

27.06.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

22.07.2022 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4 Кривошей О.Ю., у яких просив відмовити у позовних вимогах, оскільки вони є безпідставними, не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

15.08.2022 року представником АТ «Альфа-Банк» подано до суду пояснення, в яких просив відмовити у позові з огляду на наступне. Відповідно до п.6.3 Іпотечного договору: Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань. На всі відомі банку адреси Іпотекодавця та позивальника банком двічі із періодичністю не менше одного місця надсилались повідомлення про озернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Крім того, на момент прийняття реєстратором оскаржуваного рішення про держану реєстрацію права власності мораторій вже припинив свою дію. Позивачем не надано жодного та допустимого доказу, щодо не правомірності рішення державного реєстратора про держану реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру, що є предметом іпотеки.

У судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити повністю.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 800006751.

В подальшому між Сторонами були укладено Договори про внесення змін та доповнень до Кредитного договору від 08 червня 2015; від 16 липня 2015 року; від 26 жовтня 2015 року; від 17 листопада 2015 року.

Відповідно до умов Кредитного договору, банк зобов`язувався надати позивачу кредит в сумі 65000,00 дол. США.

Відповідно до Кредитного Договору, Позивач зобов`язувався в порядку та на умовах, що визначені Кредитним Договором повернути Кредит, виплачувати проценти за користуванням Кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором між Кредитором та Іпотекодавцями, якими є - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладено Іпотечний договір, що був посвідчений Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 23999, відповідно до якого Іпотекодавці передали Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: Квартиру, загальною площею 54,70 кв.м., житловою 33,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотеко держателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у Іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений між Іпотекодавцем та Іпотеко держателем з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує на те, що 30 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на підставі заяви ПАТ «Альфа-Банк» чинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7845, яким стягнуто на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість, що виникла по кредитному договору від 29 вересня 2008 року № 800006751, боржником за яким є ОСОБА_1 . Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості складається з: заборгованості за кредитом- 56 537,08 доларів СІНА; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8 637,84 доларів СІЛА; загальна сума заборгованості становить 6516992,92 доларів США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання до Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області та 08 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51884936.

25.03.2021 року Постановою Київського апеляційного суду визнано виконавчий напис від 30 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 7845, вчинений приватним нотаріусом Чуловським В.А. таким, що не підлягає виконанню.

Позивачу стало відомо, що АТ «Альфа-Банк» зареєстрував за собою право власності на квартиру, загальною площею 54,70 кв.м., житловою 33,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала позивачу та третій особі.

Також у своїх доводах позивач посилається на Закон №1304-VII про тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Проте, суд не може погодитися із позицією позивача з огляду на наступне.

Згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» АТ «Альфа-Банк», було оформлено право власності на квартиру, що належала на праві власності позивачам.

Правовою підставою для реєстрації права власності Банку на нерухоме майно, є відповідне іпотечне застереження в п.п. 6.3, 6.3.1. Договору іпотеки, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, та міститься у Іпотечному договорі.

Відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до п. 6.3 Іпотечного договору: Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Підписанням цього Договору Заставодавець (тобто позивач) засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на Предмет іпотеки до Банку.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

На всі відомі Банку адреси Іпотекодателя та Позичальника Банком двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалися повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, що підтверджується наданими документами.

Повідомлення направлені Позивачу та третій особі з періодичністю не менше місяці повернулись з відмітками «За закінченням терміну зберігання», що є беззастережним підтвердженням належного виконання Відповідачами вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» та підпункту 2 ч. 1 пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Позивачем ні яким чином не оспорюється неналежне його повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору між ним та Банком. Позивачем в даному позові також в якості підстави не оспорюється сума заборгованості, визначена банком.

Отже, суд приходить до висновку, що відчуження майна відбулося шляхом позасудового врегулювання спору між сторонами, а не в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом, на яке посилається позивач.

Крім того на момент прийняття реєстратором оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності мораторій визначений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», вже припинив свою дію.

Так, відповідно до п. 2. Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1381-IX від 13.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» визначено, що Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386; 2020 р., № 38, ст. 279; із змінами, внесеними Законом України від 16 вересня 2020 року № 895-ІХ) втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом.

При цьому Закон № 1381 -IX від 13.04.2021 набрав законної сили 23.04.2021, отже, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив свою чинність з 23.09.2021, а право власності за Іпотекодержателем зареєстровано 06.11.2021.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодного та допустимого доказу, щодо неправомірності рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру що є предметом іпотеки.

А, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України залишити за позивачем в зв`язку із відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Поозвні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності, треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селіверстов Владислав Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Морозова Світлана Володимирівна залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21 лютого 2023 року

Суддя Г.В.Висоцька