ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/100/21 Номер провадження 22-ц/814/1215/23Головуючий у 1-й інстанції Рубіжний С.О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Хіль Л.М.,

судді Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

секретар: Бродська В.О.,

за участі: представника позивача Селезень С.В.,

розглянувши у відритому судовому засідання в м. Полтаві в режимі відеоконференції провадження за апеляційними скаргами Лаленкова Сергія Михайловича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» та Ігнатьєвої Кристини Володимирівни - представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 травня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків», Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування рішення про зняття з реєстрації проживання та вселення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В

У січні 2021 року ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах дитини ОСОБА_3 звернулися до суду з вказаним позовом та з урахуванням уточнених вимог просила визнати незаконним та скасувати рішення відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання департаменту реєстрації харківської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; поновити право користування житловим приміщенням шляхом її вселення та її малолітнього сина ОСОБА_3 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтовування позову вказувала, що спірна квартира належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Левковець О.Л., р.№2230, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за №1096875 на підставі Витягу з Державного реєстру правочинів та зареєстрованого в КП «Харківське МЕТІ» 29.12.2005 року за р.№ НОМЕР_1 .

В зазначеній квартирі до теперішнього часу зареєстровані та постійно проживають наступні особи: ОСОБА_2 , 1980 р.н., ОСОБА_4 , 1976 р.н., ОСОБА_5 , 2002 р.н.; з березня 2010 року, малолітній ОСОБА_3 , що підтверджується копією довідки №3527 від 29.11.2013 року.

Зазначала, що вказана квартира є єдиним житлом вказаних осіб та їх постійним місцем проживання, інше житло, що належать їм на праві власності відсутнє.

Вказувала, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №239907172 від 06.01.2021 року державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. 24.11.2020 року було здійснено реєстрацію права власності на квартиру, що належить їй та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Легіон Харків», підстава - договір про відступлення права вимоги серія та номер 126 виданий 05.05.2020 року, видавник: Приватний нотаріус КМНО Антипова І.В.

Жодного повідомлення про вказану перереєстрацію права власності на адресу позивачки не надходило.

05 січня 2021 року відповідачем ТОВ «Легіон Харків» було подано заяву до Департаменту реєстрації ХМР щодо зняття з реєстрації місця проживання: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_3

Працівниками відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації ХМР за цією заявою 05.01.2021 року було прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання вищезазначених осіб на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 № 207 у зв`язку з відчуженням квартири.

Вказувала зняття з реєстрації місця її проживання та її малолітнього сина, а також членів її родини було здійснено без її відома, що є порушенням норм чинного законодавства.

Окрім того, рішення суду про виселення щодо неї та її малолітньої дитини зі спірної квартири не ухвалювалось як і не ухвалювалось рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Зазначала, що підставами для зняття особи з реєстрації є її заява або заява її законного представника, судове рішення або інші документи, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Оскільки, від неї заяви про зняття з місця проживання її та малолітньої дитини не надходило, згоду батько дитини на зняття з реєстрації не надавав, а новим власником квартири ТОВ «Легіон Харків» до заяви не було надано судового рішення, яким позивачів позбавлено права власності на житлове приміщення, права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи та не надано доказів припинення підстав на право користування квартирою членів сім`ї власника житла, то зняття з реєстрації місця проживання є незаконним.

Оркім того вказує, що сам по собі факт, що наразі ТОВ «Легіон Харків» є власником квартири (виключно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) не є належним доказом припинення підстав на право користування квартирою у неї та третіх осіб. Адже сам факт переходу права власності від однієї особи до іншої не може бути єдиною та достатньою підставою для підтвердження наявності припинення підстав на право користування.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 травня 2021 року позов ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах дитини ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 05 січня 2021 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та малолітньої дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вселено ОСОБА_3 та малолітню дитину ОСОБА_3 у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ТОВ «Легіон Харків» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1816 грн.

Стягнути з ТОВ «Легіон Харків» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 24000 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив Департамент реєстрації Харківської міської ради, просив рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання є в тому числі інші документи які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Зазначає, що ТОВ «Легіон Харків» було подано заяву про зняття з реєстрації місця проживання позивача та її членів сім`ї на підставі припинення права користування житловим приміщенням, а саме у зв`язку з його відчуженням.

Вказує, що чинним законодавством не передбачено обов`язковою підставою для зняття з реєстрації місця проживання наявність судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, про позбавлення права власності на житлове приміщення, про виселення особи з житлового приміщення.

Зазначає, що у разі припинення права власності на квартиру втрачається й право користування жилим приміщення.

Також непогодившись з вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржено ТОВ «Легіон Харків» просило рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що чинним законодавством не встановлено, які саме документи є такими, що свідчать про втрату права особи на користування житловим приміщення.

При цьому вказує, що особа відповідно до ст. 158 ЖК України може користуватися жилим приміщенням іншої особи (власника) на підставі договору найма житлового приміщення.

Окрім того вказує, що місцевим судом невірно розподілено судові витрати.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 25 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Лаленкова Сергія Михайловича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» та Ігнатьєвої Кристини Володимирівни - представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 травня 2021 року та ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року справу призначено до розгляду.

21.07.2021 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційні скарги в якому представника позивача ОСОБА_6 просила апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05 серпня 2022 року, для розгляду вказаної справи визначено склад суду, а саме: суддя-доповідач Хіль Л.М, судді учасники колегії: Дряниця Ю.В., Пилипчук Л.І.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.01.2023 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням учасників справи.

Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховноо суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц

В судовому засіданні ОСОБА_7 яка діє в інтересах ОСОБА_2 просила апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, приходить до висновку, що скарга Департаменту реєстрації Харківської міської ради задоволенню не підлягає, а скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_2 належала на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Левковець О.Л., р. №2230, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за №1096875 на підставі Витягу з Державного реєстру правочинів та зареєстрованого в КП «Харківське МЕТІ» 29.12.2005 року за р.№ НОМЕР_1 (а.с.9-12).

Також встановлено, що ОСОБА_2 та її малолітня дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані в квартирі з 25.01.2006 та 09.03.2010 відповідно (а.с. 8,13).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №239907172 від 06.01.2021 року державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. 24.11.2020 року було здійснено реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Легіон Харків», на підставі іпотечного договору, серія та номер 1903 від 22.07.2008, виданий приватним нотірусом Харківського місього нотаріального округу Салига Н.А., договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, серія та номер № 126 від 05.05.2020, виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Антиповою І.В. 05.05.2020 р. (а.с.16)

На підтвердження набуття прав іпотекодержателя (кредитора), представником відповідача також надані вищезазначені документи. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 208252080 від 05.05.2020, реєстрація іпотеки здійснена 22.07.2008 року, іпотекодавець ОСОБА_2 , іпотекодержатель ТОВ «Легіон Харків», іпотечний договір 1903, предмет іпотеки квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.65-82)

З наведеного встановлено, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Легіон Харків», виникли правовідносини за кредитним договором.

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» ТОВ «Легіон Харків» прийнято рішення про звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку шляхом набуття права власності, яке зареєстрував в Державному реєстрі.

Звернувши стягнення на іпотечне майно, питання про виселення мешканців квартири не було вирішено іпотекодержателем у встановлений законом спосіб.

Позивач в суді першої інстанції вказувала, що з часу придбання квартири вони проживали в квартирі. Будь яких письмових вимог про виселення до неї не надходило.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що іпотекодержатель, власник спірної квартири, не звертався у встановленому законом порядку до суду з відповідним позовом, а тому відстуні підстави для зняття з реєстрації місця проживання позивача, оскільки на момент прийняття рішення позивачі проживали у спірній квартирі без позбавлення права користування.

Окрім того вказував, що в матеріалах справи відсутні відомості про добровільне звільнення примішення та наявність рішення про виселення.

Апеляцінйний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

У частинах четвертій і п`ятій статті 9 ЖК УРСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла (рішення Європейського суду з прав людиниу справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2003 року, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 2 грудня 2010 року.

Втручання держави у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві», інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною метою (рішення Європейського суду з прав людиниу справі «Зехентнер проти Австрії», 2009 року, пункт 56).

Верховний Суд України у постанові від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16 зробив правовий висновок, згідно з яким за змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Усталена практика Верховного Суду України та Верховного Суду засвідчує, що вирішення питання щодо позбавлення особи з житла у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки має відбуватись із дотриманням гарантій, передбачених положеннями статті 109 ЖК УРСР.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» внесено зміни до статті 109 ЖК УРСР, згідно з якими виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 759/20627/18, вказав, що поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

За змістом вказаних норм закон передбачає особливий порядок виселення осіб з житла, а отже й зняття з реєстрації, яке вони передали в іпотеку. Зокрема, необхідна відповідна правова підстава для виселення особи, а саме - рішення суду, якщо виселення не відбувається добровільно. При цьому громадянам надається інше постійне жиле приміщення, якщо іпотечне майно не було придбано за рахунок кредиту. Такий встановлений законом порядок є гарантією дотримання прав і свобод особи, зокрема, забезпеченням її житлом.

Лише в разі виконання вказаних норм - звернення до суду з відповідним позовом, буде дотриманий передбачений законом порядок виселення громадян з житлового приміщення та відповідне рішення суду про виселення з житлового приміщення буде підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Отже, відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.

З матеріалів справи вбачається, що новим власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ « Легіон Харків» не вчинено необхідних дій з метою виселення ОСОБА_2 та її малолітньої дитини ОСОБА_3 з цього помешкання у встановленому законом порядку.

Як встановлено рішенням місцевого суду, позивач не втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , незважаючи на звернення стягнення на вказаний об`єкт нерухомості.

Крім того, відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України). Підстав відступити від таких висновків колегією суддів не встановлено.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування.

Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника).

Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Особа може доручити в установленому законодавством порядку подати заяву про зняття з реєстрації місця проживання відповідній посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку за місцем її проживання.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно зі статтею 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації на час виникнення спірних правовідносин визначався також Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від2 березня 2016 року № 207.

Згідно з пунктом 26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев`ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку та піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки та піклування.

Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами).

Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Згідно з пунктом 27 Правил працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві.

Працівник органу реєстрації у день звернення особи (її представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку: приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи; вносить відомості про зняття з реєстрації місця проживання у документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Датою зняття з реєстрації місця проживання осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадову особу виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів; формує і вносить дані про зняття з реєстрації місця проживання особи до реєстру територіальної громади; формує інформацію про зняття з реєстрації місця проживання особи для її передачі до Реєстру відповідно до Порядку; оформляє і видає довідку про зняття з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 16, дітям, які не досягли 16 років, та громадянам, які мають паспорт громадянина України у формі картки, а також вилучає раніше видану довідку про реєстрацію місця проживання для подальшого знищення; повертає особі або її представнику, адміністратору центру надання адміністративних послуг, представнику спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителю багатоквартирного будинку документ, до якого внесені відомості про зняття з реєстрації місця проживання, довідку про зняття з реєстрації місця проживання, а також документи, які подавалися.

Якщо під час подачі документів буде встановлено, що особа подала для зняття з реєстрації місця проживання недійсний паспорт громадянина України, працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг складає на неї адміністративний протокол за вчинення правопорушення, визначеного у статті 197 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Якщо іноземець або особа без громадянства подали для зняття з реєстрації місця проживання недійсний документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, іноземця або особу без громадянства направляють до територіального підрозділу ДМС відповідно до території обслуговування для вжиття до них заходів адміністративного впливу, а також для оформлення нового документа або внесення визначених законодавством змін у наявний документ.

Якщо зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, зазначених в абзацах третьому, сьомому - дев`ятому пункту 26 цих Правил, без надання документа, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, штамп зняття з реєстрації місця проживання особи проставляється в такому документі у разі звернення особи.

Зняття з реєстрації місця проживання в разі смерті особи здійснюється датою надходження до органу реєстрації документів, визначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 26 цих Правил.

Відповідно до пункту 28 Правил реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення за формою згідно з додатком 17, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до органу реєстрації для внесення відповідних відомостей до документа, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування.

Працівник органу реєстрації: формує і вносить дані про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи до реєстру територіальної громади; формує інформацію про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи для її передачі до Реєстру.

Пунктом 29 Правил визначено, що у разі виявлення ДМС або її територіальними органами порушень законодавства органом реєстрації під час здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи такому органу надсилається повідомлення щодо необхідності проведення відповідної перевірки. У разі підтвердження зазначених порушень реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи підлягає скасуванню.

З огляду на викладені норми законодавства, колегія суддів вважає, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку місця проживання фізичної особи відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду.

Тобто, зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд дійшо вірного висвноку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що чинне законодавство не забороняє новому власнику звернутися до відповідного органу реєстрації із заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи з наданням відповідних документів, які свідчать про припинення підстав на право користування такою особою житловим приміщенням чи відчуження житла є необґрунтованими та спростовуються наведеними вище нормами законодавства.

Безпідставним також є посилання апеляційної скарги Департаменту реєстрації Харківської міської ради на те, що позивач правомірно була знятий з реєстрації іншою особою у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно, оскільки жодна норма законодавства не передбачає втрату права користування через припинення права власності на нерухоме майно.

Аргументи апеляційної скарги Департаменту реєстрації Харківської міської ради про те, що у зв`язку з набуттям ТОВ « Легіон Харків» права власності на дану квартиру позивач за замовчуванням вважається таким, що втратив право користування нею, а його перебування на реєстраційному обліку у житловому приміщення позбавляє законного власника розпоряджатися своїм майном, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що сам по собі факт переходу права власності на квартиру до іншої особи не є безумовною підставою для позбавлення права на житло колишнього власника цього нерухомого майна та/або членів його сім`ї, а фактичні обставини справи свідчать і відповідачем не доведено, хоча це є його процесуальним обов`язком, добросовісність дій по відношенню до позивача в розрізі позбавлення його права користування житлом.

З огляду на наведене, аргументи апеляційних скарг ґрунтуються на власному тлумаченні відповідачами спірних правовідносин та положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , вони не спростовують правильність висновків суду

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку.

Між тим, розподіляючи судові витрати, місцевий суд не врахував, що відповідно до ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачами по справі є ТОВ «Легіон Харків» та Департамент реєстрації Харківської міської ради.

За таких обставин слід стягнути з з Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» на користь ОСОБА_2 судовий збір по 908 грн. з кожного.

Також представником позивача подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 24000,00 грн до якої долучено наступні докази: копія договору про надання правової допомоги від 06 січня 2021 року, який укладено між адвокатом Поляковою В.В. та Кортуновою А.М., копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 14.03.1996 №640, ордер серії ВВ №1008083 від 08.12.2019 року, Додаткова угода №1 до Договору про надання правової допомоги від 06.01.2021 року, копія розрахунку(акт прийому передачі) за яким загальна сума наданих адвокатом послуг склала 28000,00 грн., копії квитанцій від 06.січня 2021 року та 21 квітня 2021 року. За якими позивачем сплачено по 14000, 00 грн відповідно (а.с.238-243).

Так, згідно ч. ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст.141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з ч. 8 ст.141ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, в матеріалах справи міститься: копія договору про надання правової допомоги від 06 січня 2021 року, який укладено між адвокатом Поляковою В.В. та Кортуновою А.М., копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 14.03.1996 №640, ордер серії ВВ №1008083 від 08.12.2019 року, Додаткова угода №1 до Договору про надання правової допомоги від 06.01.2021 року, копія розрахунку(акт прийому передачі) за яким загальна сума наданих адвокатом послуг склала 28000,00 грн., копії квитанцій від 06.січня 2021 року та 21 квітня 2021 року., за якими позивачем сплачено по 14000, 00 грн відповідно (а.с.238-243).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року.

За таких обставин слід стягнути з Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу по 12000 грн. з кожного.

Таким чином рішення місцевого суду в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ігнатьєвої Кристини Володимирівни - представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Лаленкова Сергія Михайловича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 травня 2021 року в частині судових витрат та витрат на правову допомогу скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» на користь ОСОБА_2 судовий збір по 908 грн. з кожного.

Стягнути з Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Харків» витрати на правову допомогу по 12000 грн. з кожного.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя Л.М. Хіль

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук

Повний текст постанови складено 20.02.2023 року