Справа № 130/3310/21
Провадження № 22-ц/801/78/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 рокуСправа № 130/3310/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справ в м. Вінниця цивільну справу № 130/3310/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2022 року, ухвалене в складі судді Шепель К. А., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2021 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА»звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 10 листопада 2019 року укладено договір № 1485754 про надання коштів на умовах споживчого кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт або мобільний додаток. Згідно з даного договору позивач надав відповідачу кошти у розмірі 8000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Інформація, яка була необхідна відповідачці для прийняття нею обґрунтованого та усвідомленого рішення стосовно отримання Кредиту, розміщена товариством на власному веб-сайті (https://creditplus.ua/) та є повною, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення та містить всі необхідні відомості, що передбачені вимогами чинного законодавства.

Відповідно товариство належним чином виконало свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору та здійснило перерахунок коштів на вказані відповідачкою в заяві реквізити банківської карти, однак відповідачкою належним чином не виконано договірні зобов`язання, а саме не повернуто кошти в строк на умовах, встановлених кредитним договором та не сплачено відсотки, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

На підтвердження позовних вимог представник позивача надав копію договору № 1485754 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, копію Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджені наказом директором товариства від 15 березня 2019 року № 34-ОД, копію паспорта споживчого кредиту, розрахунок заборгованості по кредитному договору № 1485754 від 10 листопада 2019 року, копію договору про організацію грошових переказів, копію інформаційної довідки від 10 листопада 2021 року № 5515-ВП.

Представник позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість до договором № 1485754 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 10 листопада 2019 року у сумі 24768 грн, а також 2270 грн судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2022 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість за договором № 1485754 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 10 листопада 2019 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 8000 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 16768 грн, а всього 24768 (двадцять чотири тисячі сімсот шістдесят вісім) грн, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дав мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, відповідачем в у відзиві на позовну заяву, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просила рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2022року скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до позовної заяви не додано первинних документів, на підтвердження відповідачем грошової суми в розмірі 8000 гривень.

Також в матеріалах справи відсутні докази укладання (акцептування) кредитного договору № 1485754 від 10.11.2019 року, без підпису сторін кредитний договір є нікчемним.

Аргументи учасників справи

ТОВ «Авентус Україна» подало відзив на апеляційну скаргу, за яким просило залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи та норм матеріального права, якими регулюються правовідносини сторін.

26 грудня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що заперечення зазначені у відзиві не спростовують доводів викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з положеннями частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, зазначена справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до наступних висновків.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 1485754 про надання споживчого кредиту від 10 листопада 2019 року. Як вбачається з договору, товариство реалізує договір під торговою маркою ОСОБА_2 . Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику. Приймаючи умови цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Товариство на умовах встановлених Договором, надає грошові кошти в сумі 8000 грн, а клієнт зобов`язується повернути позику, сплатити проценти за користування позикою. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графі платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Даний Договір підписаний споживачем ОСОБА_1 електронним підписом (а.с. 9-10).

Згідно з графіком платежів до договору про надання споживчого кредиту № 1485754 від 10 листопада 2019 року, дата повернення позики та сплати нарахованих процентів 10 грудня 2019 року, сума позики 8000,00 гривень, сума нарахованих процентів: 4104,00 гривень, разом до оплати 12140,00 гривень. Вказаний графік підписаний клієнтом ОСОБА_1 електронним підписом 10 листопада 2019 року о 14-50 год (а.с.10 на звороті).

Згідно з Паспортом споживчого кредиту, споживач отримав інформацію до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), а саме: інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та іншу інформацію. Паспорт споживчого кредиту підписаний споживачем ОСОБА_1 електронним підписом 10 листопада 2019 року о 14-50 (а.с. 19-20).

Відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» визначені всі умови надання кредиту (а.с. 11-18).

Згідно з розрахунком заборгованості Договору № 1485754 від 10 листопада 2019 року позичальника ОСОБА_1 , загальна заборгованість за Договором становить 24768,00 грн (а.с.21-23). Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що на виконання вимог чинного законодавства відповідачу неустойка (штрафи) не нараховувалися. У зв`язку з цим товариством відповідачу штрафні санкції (штраф, пеня) не нараховувались, а лише нараховувались виключно проценти за користування коштами відповідно до умов Договору, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитними коштами. Отже, враховуючи викладене, відповідач, не виконавши належним чином зобов`язання за вказаним договором, порушила норми законодавства та умови кредитного договору, чим порушила права Товариства як кредитора.

Відповідно до повідомлення № 5515-ВП від 10 листопада 2021 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Між підприємствами ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено угоду на переказ коштів № ВП - 200417-1 від 20 квітня 2017 року. Відповідно до Договору ВП -200417-1 від 20 квітня 2017 року було здійснено за дорученням ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів: 10 листопада 2019 року на суму 8000 грн, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 169144, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus 3989081 (а.с.24-28).

Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» є юридичною особою, зареєстрованою в передбаченому Законом порядку (а.с. 8).

Представником позивача, разом з відзивом на позовну заяву, було надано довідку від 11 січня 2022 року за вих. № 1485754/01/2022 про розрахунки за договором № 1485754 про надання коштів у позику від 10 листопада 2019 року, згідно з якою 10 листопада 2019 року було здійснено переказ коштів на користь ОСОБА_1 (РНОКРР НОМЕР_2 ) в розмірі 8000,00 грн. Також 13 грудня 2019 року через Особистий кабінет клієнтом особисто було ініційовано продовження строку користування кредитом до 12 січня 2020 року шляхом вибору в Особистому кабінеті опції «продовжити кредит» з натисканням відповідної клавіши та з одночасним ініціюванням платежу від ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 13 грудня 2019 року в сумі 4104,00 грн (а.с. 65).

Оцінюючи вищеперераховані докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

До позову позивачем додано договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту та Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с.9-18).

Відповідно до пункту 5.1. Правил, клієнт обирає бажані умови кредитування, в тому числі суму та строк і розпочинає реєстрацію на веб-сайті Товариства.

Згідно з пунктом 5.2. Правил, під час першого етапу реєстрації на веб-сайті шляхом проставлення відповідної відмітки клієнт підтверджує надання згоди на обробку персональних даних та ознайомлення з Правилами, вказує особисті засоби зв`язку, створює пароль доступу до Особистого кабінету.

Згідно з пунктом 5.3. Правил, після проходження першого етапу реєстрації, Товариство направляє клієнту вказаними засобами зв`язку код (Одноразовий ідентифікатор), який клієнт вводить на сайті Товариства. За результатами чого формується електронне повідомлення Товариству. У разі правильного введення коду Товариство створює обліковий запис клієнта у інформаційній системі.

Згідно з пунктом 5.4. Правил, клієнт підтверджує, що одноразовий ідентифікатор є його електронним підписом та використовується ним як аналог власноручного підпису.

Згідно з пунктом 5.5. Правил після входу до особистого кабінету клієнт продовжує реєстрацію на веб-сайті, заповнюючи поля електронної анкети та додаючи необхідні файли.

Згідно з пунктом 5.7. Правил, після завершення реєстрації та перед подачею заявки на отримання кредиту клієнт ще раз підтверджує бажані умови кредитування (суму, строк) та надсилає заявку на розгляд.

Згідно з пунктом 5.13. Правил, у разі прийняття позитивного рішення Товариство робить клієнту в його Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферду) у формі індивідуальної частини договору, яка містить усі істотні умови.

Відповідно до пункту 5.15. Правил клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти договір або відмовитись від пропозиції.

Згідно з пунктом 5.2. Правил, датою укладення кредитного договору є дата одержання Товариством електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти). Дата та час отримання повідомлення фіксується у кредитному договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін».

Відповідно до пункту 1.1. Договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 8000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта. А клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Згідно з пунктом 1.5. Договору, позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом.

Відповідно до пункту 4.4. Договору у випадку прострочення повернення суми позики клієнт зобов`язаний сплати товариству штраф в розмірі 96,00 грн за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня прострочення виконання зобов`язань за договором.

Отже, відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікацій системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій сторонні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що заперечуючи проти позову, відповідач не надав жодних доказів які свідчили б про безпідставність чи необґрунтованість позовних вимог. Доводи наведені відповідачем не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи та не спростували наявність заборгованості.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.).

За змістом статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільняються від сплати судового збору, якщо вони є позивачами у справі, тобто звернулися з позовом до суду за захистом свого порушеного права або інтересу.

У цій справі ОСОБА_1 є відповідачем, і позовні вимоги пред`явлені до нього у зв`язку із стягненням заборгованості, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача у дохід держави судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3405грн. ( Постанова ВП ВС від 27.02.2019 по справі № 404/4822/15-ц)

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2022 рокузалишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3405 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун