ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1900/23 Справа № 197/417/21 Суддя у 1-й інстанції - Шевченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 197/417/21

провадження № 22-ц/803/1900/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Криворізька районна державна адміністрація,

відповідач Гречаноподівська сільська рада Широківського району Дніпропетровської області,

третя особа приватний нотаріус Широківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Токмаков Андрій Борисович,

третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко Інна Миколаївна,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу № 197/417/21 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації, Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, треті особи приватний нотаріус Широківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Токмаков Андрій Борисович, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко Інна Миколаївна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,

на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2022 року про повернення позовної заяви (суддя Шевченко О.В.),постановлену в приміщенні Широківського районного суду Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, треті особи приватний нотаріус Широківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Токмаков А.Б., приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко І.М., про визнання дій неправомірними, витребування майна, скасування державної реєстрації, відшкодування моральної шкоди.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Ухвала суду мотивована тим, що позовна заява ОСОБА_1 ухвалою від 22 червня 2021 року залишена без руху. Копія ухвали неодноразово направлялася поштою та не була отримана позивачем. Така ухвала отримана позивачем лише 14 жовтня 2022 року. Разом з тим, позивачем станом на 08 листопада 2022 року не усунуто недоліки, зокрема: у вступній частині в назві відповідача не вказано правильну назву Гречаноподівська сільська рада Широківського району, а код ЄДРПОУ належить Гречаноподівській сільській раді Криворізького району; у вступній частині в поштових адресах відповідача міститься посилання на Криворізький район, однак доказ перейменування району на день звернення до суду не надано; суду не надано і не повідомлено про докази на підтвердження обґрунтованості ціни позову (не зазначено вартість спірної нерухомості на час звернення до суду з позовом, а не станом на 2017 рік); в позові міститься посилання на укладення договору оренди, однак позивачем не висловлена думка щодо долучення до участі у справі сторони договору ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; суду не надано/ не повідомлено про докази на підтвердження того, що спірна земельна ділянка на час звернення до суду перебуває в оренді, договір оренди діє; на час звернення до суду з позовом грошові кошти (оренда плата) надійшли на конкретний рахунок саме Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області в зазначеній позивачем сумі; кримінальне провадження № 0000001 не закрите на час отримання ухвали або є вирок щодо відповідачів, який набрав законної сили. Якщо закрите надати суду офіційну копію постанови. Копія вироку суду не надана; відсутні обтяження/обмеження щодо спірної ділянки; змінилося найменування відповідача на «Гречаноподівська»; позивач не отримував доплату за спірну земельну ділянку за договором міни; суду не повідомлено чи оспорювався(ється) договір міни, оренди позивачем в суді; в позові не зазначено, які заходи вчинялися позивачем з метою отримання земельної ділянки № :13:003:0611 з часу підписання договору міни; суду не надано копії документів, які є невід`ємною частиною договору міни; надано неякісну копію договору міни; в позові відсутнє обґрунтування, в тому числі правове, позовної вимоги щодо стягнення грошових коштів з ради; суду не надано докази оплати позивачем судового збору в сумі 12 258 грн та копії цих доказів за кількістю відповідачів, третіх осіб; суду не надано 5 екземплярів кожного документу, який доданий до первісного позову.

Суд першої інстанції також виходив з того, що клопотань про поновлення строку, визначеного законом для усунення виявлених недоліків, від позивача не надходило, позивач протягом тривалого часу не цікавиться рухом справи.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не отримувала копії ухвал від Широківського районного суду Дніпропетровської області та не може нести відповідальність за неналежне обслуговування споживачів АТ «Укрпошта» на відділеннях. Разом з тим, позивач зацікавлена у розгляді своєї позовної заяви, для чого і звернулася з позовом до суду першої інстанції. Також посилається на введення в Україні воєнного стану. Так, з початку бойових дій Дніпропетровська область безпосередньо перебуває у зоні дії бойових дій, ракетних атак, атак дронів, а наразі це вплинуло й на відключення електроенергії, що обмежило роботу та активність людей.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема щодо повернення заяви заявникові, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, треті особи приватний нотаріус Широківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Токмаков А.Б., приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кірієнко І.М., про визнання дій неправомірними, витребування майна, скасування державної реєстрації, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Підставами залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції зазначив: у вступній частині в назві відповідача не вказано правильну назву Гречаноподівська сільська рада Широківського району, а код ЄДРПОУ належить Гречаноподівській сільській раді Криворізького району; у вступній частині в поштових адресах відповідача міститься посилання на Криворізький район, однак доказ перейменування району на день звернення до суду не надано; суду не надано і не повідомлено про докази на підтвердження обґрунтованості ціни позову (не зазначено вартість спірної нерухомості на час звернення до суду з позовом, а не станом на 2017 рік); в позові міститься посилання на укладення договору оренди, однак позивачем не висловлена думка щодо долучення до участі у справі сторони договору ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; суду не надано/ не повідомлено про докази на підтвердження того, що спірна земельна ділянка на час звернення до суду перебуває в оренді, договір оренди діє; на час звернення до суду з позовом грошові кошти (оренда плата) надійшли на конкретний рахунок саме Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області в зазначеній позивачем сумі; кримінальне провадження № 0000001 не закрите на час отримання ухвали або є вирок щодо відповідачів, який набрав законної сили. Якщо закрите надати суду офіційну копію постанови. Копія вироку суду не надана; відсутні обтяження/обмеження щодо спірної ділянки; змінилося найменування відповідача на «Гречаноподівська»; позивач не отримував доплату за спірну земельну ділянку за договором міни; суду не повідомлено чи оспорювався(ється) договір міни, оренди позивачем в суді; в позові не зазначено, які заходи вчинялися позивачем з метою отримання земельної ділянки № :13:003:0611 з часу підписання договору міни; суду не надано копії документів, які є невід`ємною частиною договору міни; надано неякісну копію договору міни; в позові відсутнє обґрунтування, в тому числі правове, позовної вимоги щодо стягнення грошових коштів з ради; суду не надано докази оплати позивачем судового збору в сумі 12 258 грн та копії цих доказів за кількістю відповідачів, третіх осіб; суду не надано 5 екземплярів кожного документу, який доданий до первісного позову.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що, отримавши копію ухвали про залишення позовної заяви без руху 14 жовтня 2022 року, позивачем станом на 08 листопада 2022 року, тобто на час вирішення питання про повернення позовної заяви, недоліки не усунуто. Суд першої інстанції також виходив з того, що клопотань про поновлення строку, визначеного законом для усунення виявлених недоліків, від позивача не надходило, позивач протягом тривалого часу не цікавиться рухом справи.

Проте, суд першої інстанції дійшов такого висновку із недотриманням норм процесуального права.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набула чинності для України з 11 вересня 1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, статей 2,4,5,12,13,19 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Пред`явлення позову це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.

Вимоги до позовної заяви передбачені статтею 175 ЦПК України.

Так, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

За частинами 1, 2, 3, 5, 6 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Разом з тим, вирішуючи питання про повернення позовної заяви позивачеві, суд першої інстанції не врахував, що указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Після чого, дія воєнного стану неодноразово продовжувалася.

За частиною 2 статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Крім того, в постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 Верховний Суд зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 роз`яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Суд першої інстанції не звернув уваги на положення частини 2 статті 89 ЦПК України, відповідно до яких жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 294 ЦПК України з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 80, частини 1 статті 264 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання вже безпосередньо під час ухвалення рішення у справі.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що ненадання до позовної заяви певних доказів для розгляду справи по суті позовних вимог, є підставою для повернення такої заяви.

Щодо незазначення позивачем вартості спірної нерухомості на час звернення до суду з позовом, а не станом на 2017 рік, апеляційний суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Апеляційний суд також виходить з того, що надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Так, у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно з висновками, викладеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

В рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Тому судді повинні уникати надмірного формалізму під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі, адже суди помилково визнають такими, що дають підстави для повернення позовних заяв ті обставини, зокрема, щодо незазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; не наведення попереднього (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутність власного підтвердження позивачем про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, підстави звільнення позивача від сплати судового збору, адже зазначені обставини можуть бути з`ясовані судом на наступних стадіях процесу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при реалізації положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

З огляду на вищезазначене, повернення судом першої інстанції позовної заяви позивачеві, з наведених в ухвалі підстав, є необґрунтованим і таким, що суперечить нормам процесуального права, та має ознаки надмірного формалізму.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що ухвала про повернення позовної заяви позивачеві постановлена з порушенням норм процесуального права та є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами, передбаченими процесуальним законом.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2022 року про повернення позовної заяви скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.А. Мірута

Я.В. Хейло