Ухвала

17 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 643/9557/20

провадження № 61-12972ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни, ОСОБА_2 про скасування запису державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року

у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року в частині позовних вимог до Державного реєстратора Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л. І. змінено та у задоволені позовних вимог у цій частині відмовлено з мотивів зазначеної постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

20 грудня 2022 року ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, за результатами розгляду справи ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 28 грудня 2022 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року залишено без руху для усунення її недоліків та запропоновано заявникові: 1) на підтвердження наведених обставин пропуску строку надати суду відповідні докази в оригіналах або завірені

в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами; 2) доплатити судовий збір за подання касаційної скарги, на підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; 2) уточнити касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та надати суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу із зазначенням учасників справи, їх місця проживання чи перебування та надати копії виправленої касаційної скарги разом із доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Копію зазначеної ухвали направлено заявникові на зазначену в касаційній скарзі адресу.

У наданий судом строк ОСОБА_1 направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2022 року, а саме уточнену касаційну скаргу, у змісті якої міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та докази сплати судового збору.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 , у змісті уточненої касаційної скарги, посилається на аналогічні підстави, які вже були предметом оцінки Верховним Судом та визнані неповажними. Зокрема, посилання на те, що заявником не було отримано копію оскаржуваного судового рішення

у зв`язку з введенням на території України правового режиму воєнного стану, постійними обстрілами міста Харків та ведення на зазначеній території бойових дій. Також заявник посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки суд апеляційної інстанції у порядку статті 272 ЦПК України не надсилав копію повного тексту оскаржуваної постанови від 21 грудня 2021 року на його адресу. Вважає зазначені обставини пропуску строку поважними і просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.

Однак наведені заявником підстави для поновлення строку не можна визнати поважними з огляду на таке.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У частині першій статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку

на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Повний текст оскаржуваної постанови Харківського апеляційного суду

від 21 грудня 2021 року складено 22 грудня 2021 року та оприлюднено

28 грудня 2021 року, а воєнний стан введено на території Держави

24 лютого 2022 року, тобто вже поза межами строку на касаційне оскарження. 20 грудня 2022 року, із застосуванням засобів поштового зв`язку заявником подано касаційну скаргу.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише

з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває

в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала

від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь

у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані

з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Письмових доказів на підтвердження обставини щодо отримання повного тексту постанови Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року заявником не надано, що позбавляє суд касаційної інстанції вирішити питання щодо поновлення строку на оскарження судових рішень.

Також заявник зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого

2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, тому заявник був позбавлений можливості вчасно звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року

у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

За наведених обставин, наведені заявником причини пропуску строку касаційного оскарження постанови Харківського апеляційного суду

від 21 грудня 2021 року є неповажними, так як з 22 грудня 2021 року

(день складення повного тексту судового рішення) до 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 об`єктивно мав можливість подати касаційну скаргу

в межах строку на касаційне оскарження, так як апеляційна скарга на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року була подана саме ним.

Отже, ОСОБА_1 не наведено обставин та не надано відповідних доказів, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, внаслідок чого заявником безпідставно пропущено строк на касаційне оскарження судового рішення, а тому наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження

є неповажними.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи, що відсутні підстави вважати, що заявник був позбавлений можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі касаційної скарги у передбачений процесуальним законодавством строк, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни, ОСОБА_2 про скасування запису державної реєстрації права власності на нерухоме майновідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць