Справа № 302/1598/22
Номер рядка звіту 67
17.01.2023 смт. Міжгір`я Закарпатської області
Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого, судді Пухальського С. В.,
за участю секретаря судового засідання Магдич В. М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визначення місця проживання, самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини,
Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 09.09.2005 вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.02.2017.
Від спільного з відповідачем шлюбу в них народилася одна дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення вона з відповідачем проживають окремо. Відповідач залишився проживати в будинку своїх батьків по АДРЕСА_1 . Вона ж перейшла на проживання до своїх батьків у АДРЕСА_2 із того часу проживає одна. Дитина за їх домовленістю проживає разом із батьком у його будинку за вищевказаною адресою. Матеріальне утримання дитини за їх домовленістю також у повному обсязі здійснюється відповідачем.
Як зазначає позивачка, внаслідок введення військового стану та складної ситуації в Україні, відсутності роботи, вона з серпня по листопад 2022 року змушена була виїхати у Чеську Республіку на заробітки, де знайшла собі роботу.
На даний час вона знову змушена виїхати у Чеську Республіку на роботу на невизначений термін, а тому доглядом, вихованням та утриманням дитини займатись не зможе.
Крім того, син на даний час навчається в 11 класі Міжгірського ліцею №1 і повинен навчатися в Україні за затвердженою національною навчальною програмою для здобуття освіти, чого вона не зможе забезпечити йому за кордоном.
В свою чергу у відповідача наявні всі необхідні умови для комфортного проживання дитини. Крім того, син і так на даний час проживає та висловлює бажання проживати у батька.
Відповідач працевлаштований, має постійну роботу та систематично отримує заробітну плату достатню для самостійного утримання дитини.
Юридична невизначеність питання перебування неповнолітньої дитини на утриманні, вихованні і проживанні у відповідача змушують її звернутися до суду з цим позовом, в якому вона просила визначити місце проживання, самостійне виховання та утримання неповнолітньої дитини разом із батьком.
Ухвалою суду від 29 грудня 2022 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 21-22).
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кривка П. П. в підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви з проханням розглянути справу за заявленим позовом за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву за змістом якої висловив позицію про визнання позовних вимог у повному обсязі, справу просив розглядати без його участі.
Органом опіки і піклування Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області подано заяву з проханням розгляду справи без участі їх представника, в якій також висловлено позицію про визнання позовних вимог.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Так, частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачка позов визнала, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.
Суд встановив, що між сторонами 09.09.2005 було укладено шлюб, який розірвано на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.02.2017 (а.с. 12).
Від спільного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).
Як вбачається з висновків від 20.07.2017 та від 23.12.2022, відповідний орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що повністю відповідає інтересам дитини. При прийнятті такого висновку враховано, що після розірвання між сторонами шлюбу, мати дитини проживає окремо від неї. Дитина фактично проживає разом із батьком, який офіційно працевлаштований, створив необхідні умови для повноцінного розвитку дитини, яка виявила бажання проживати разом із батьком (а.с. 9, 10).
Отже, судовим розглядом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є турботливим батьком, який прагне для створення належних умов виховання та утримання свого сина.
Відповідно до частин 8 та 9 статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
За змістом частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до частини 1 статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Частинами 1 та 2 статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Місце проживання дитини, яка недосягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (частини 1 та 2 статті 160 СК України).
З урахуванням наведеного, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та встановлені судом обставини в їх сукупності, виходячи з визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком.
При ухваленні такого рішення суд переконаний, що за наведених вище обставин встановлення місця проживання неповнолітньої дитини разом із батьком відповідатиме інтересам дитини.
Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
Позовну заяву задовольнити.
Визначити місце проживання, самостійне виховання та утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 17 січня 2023 року.

Суддя Пухальський С. В.