Єдиний унікальний номер судової справи 150/311/22
Номер провадження 2/150/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.

за участі секретаря Дудки А.Ю.

в режимі відео конференції: представника позивача - адвоката Гурника В.О.

представника відповідача Піпко А.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки і піклування Підгаєцької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки і піклування Підгаєцької міської ради про позбавлення батьківських прав. Вказаний позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі у сторін народилося двоє синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано.

Як стверджує позивач, відповідач з часу розірвання шлюбу не бере участі у вихованні їхніх дітей, не навідує їх, не цікавиться здоров`ям дітей, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує їх. Також, позивач посилаючись на характеристику Голгочанської середньої загальноосвітньої школи від 29 червня 2022 року, видану на малолітніх дітей, стверджує, що їхній біологічний батько не цікавиться шкільним життям синів. Активну участь у шкільному та особистому житті дітей беруть мати та її чоловік. Вони спілкуються з вчителями, класним керівником, однокласниками. Приймають участь у загальношкільних та класних заходах.

Також позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на висновок Органу опіки та піклування Підгаєцької міської ради від 18 липня 2022 року за № 750, яким визнано доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до його малолітніх дітей.

Представник відповідача - адвокат Піпко А.М., який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії АВ № 1047663, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначає, що відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення за наступних підстав.

Відповідно до довідки-характеристики, виданої старостою Борівського старостинського округу від 09 вересня 2022 року за № 1211 відповідач позитивно характеризується за місцем проживання.

ОСОБА_3 приймає участь у вихованні дітей, та до останнього часу періодично відвідував своїх малолітніх синів за місцем їх проживання, брав участь у їх вихованні шляхом особистого спілкування з ними засобами мобільного зв`язку, в інший доступний спосіб брав участь у їх житті як батько.

Раніше така участь була більш активною, але з початком збройної агресії російської федерації проти України стала меншою, з підстав відсутності можливості вільного пересування, зокрема, заборони виїзду чоловікам призовного віку за межі України, проблем з паливом і громадським транспортом, збільшенням вартості проїзду.

Так, раніше ОСОБА_3 разом зі своїми товаришами виїздив до Польщі, що підтверджується наявністю в нього закордонного паспорта та польської карти «Wisa/Visa» № НОМЕР_1 від 06 січня 2021 року. Там відповідач, за можливості, заробляв грошові кошти, за рахунок яких, коли приїздив до синів, окрім сплати аліментів, купував їм потрібні речі, робив подарунки на дні народження.

Зокрема, в 2020 році відповідач придбав на день народження молодшого сина вуличний батут, старшому синові подарував мобільний телефон з стартовим пакетом, щоб мати змогу спілкуватись зі своїми дітьми, адже позивач обмежує його у цьому.

ОСОБА_3 мав усну домовленість з ОСОБА_2 про те, що він купує мобільний телефон і стартовий пакет старшому синові для спілкування з дітьми, а позивач не чинить перешкод щодо цього. Однак, позивач порушила таку домовленість, змінила сім-картку в телефоні, у зв`язку із чим, відповідач не в змозі телефонувати до синів.

З березня 2022 року відповідач фактично втратив можливість їздити на заробітки до Польщі та вільно пересуватися до Україні, в нього також виникли певні труднощі з грошима та паливом.

Всупереч реальному бажанню відповідача спілкуватися з власними синами та брати участь у їх вихованні та незважаючи на ту матеріальну допомогу, яку він був взмозі надати та на ті умови, які були створені ним для реалізації цієї мети, позивач чинить перешкоди щодо всіх його намагань та не бажає домовлятись про зустріч батька з синами.

На думку відповідача, ОСОБА_2 подаючи позов до суду мала на меті не захист порушених прав спільних з відповідачем дітей, а переслідує ціль власних інтересів та інтересів нинішнього чоловіка - отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації для свого теперішнього чоловіка - ОСОБА_6 , з яким одружилась у 2917 році та від шлюбу з яким має двох малолітніх дітей. Адже, позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його дітей дозволило б ОСОБА_6 усиновити дітей його дружини та отримати право на відстрочку від призову на військову службу.

Крім цього, представник відповідача наголошує на тому, що надані позивачем довідки-характеристики не підтверджують обґрунтованості її позовних вимог, адже вони навпаки позитивно характеризують дітей, що доводить відсутність негативного впливу на дитину у зв`язку з її вихованням.

Також в довідці від 26 липня 2022 року за № 24 вказано про те, що ОСОБА_4 є активним учасником гуртків «Хореографія» та «Фолькльорний» комунального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості» Підгаєцької міської ради. В цій довідці не вказано про неналежне виховання ОСОБА_3 свого сина, а навпаки позитивно охарактеризовано дитину як активного учасника, що доводить відсутність негативного впливу на дитину у зв`язку з її вихованням. Аналогічна інформація та висновки містяться і у довідці від 26 липня 2022 року № 25 про навчання ОСОБА_5 .

Характеристики № № 9 та 10 від 29 червня 2022 року також позитивно характеризують дітей, але в них вказано, що за час навчання в школі біологічний батько не цікавиться навчанням дітей. З цього приводу сторона відповідача зауважує на тому, що ОСОБА_3 через перебування спершу на заробітках за межами України, а в останній час через збройну агресію російської федерації проти України в повній мірі не міг цікавитись шкільним життям своїх дітей, але відповідні висновки з цього приводу ним зроблені і він буде принаймні по телефону цікавитись станом шкільного життя своїх дітей у працівників Голгочанської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

Також сторона відповідача посилається на те, що не відповідає дійсності твердження позивача про те, що відповідач матеріально не підтримує дітей, адже позивач не надає жодні докази того, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, а за її твердженням, що зафіксовано у висновку органу опіки і піклування Підгаєцької міської ради від 18 липня 2022 року № 750, на час звернення до суду з даним позовом, заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

При цьому, навіть періодична наявність заборгованості по сплаті аліментів не може бути підставою для позбавлення батьківських прав.

Також представник відповідача зауважує на тому, що висновок органу опіки і піклування Підгаєцької міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей є помилковим, адже не відображає всіх обставин, які є необхідними для об`єктивного та правильного вирішення справи, а натомість є лише однобічним судженням зазначеного органу, оскільки останній не виконав свого обов`язку та не здійснив збір потрібних доказів для складення правильного висновку, який відповідав би дійсності. Окрім того, органом опіки і піклування не було відібрано пояснення у відповідача, що мають дуже важливе значення для складення такого роду висновку. Відтак, висновок був складений однобічно, на основі пояснень лише позивача.

Посилаючись на норми Сімейного кодексу України, Рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04), Конвенцію про права дитини, представник відповідача зауважує, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. В свою чергу, сам факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також свідчить про його інтерес до дитини.

За наведених підстав, вважає незаконними вимоги позовної заяви та просить суд відмовити в позові в повному обсязі.

Представник позивача у відповіді на відзив посилаючись на те, що розуміє, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, зазначає, що суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи - відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Представник відповідача у запереченні на відповідь на відзив вказує на те, що прийняти рішення щодо попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків можливо у разі доведеності винної поведінки когось з батьків, однак у позовній заяві та заявах по суті справи позивач та її представник не посилаються на винну поведінку відповідача щодо ухилення від участі у вихованні дітей, не вказують, з урахуванням яких обставин щодо характеру батька, його особи чи інших конкретних обставин справи слід відмовляючи в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередити відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей.

Також представник відповідача посилається на те, що неможливість активної участі батька в житті дітей спричинена об`єктивними причинами, зокрема він проживає в іншій області, між ним та матір`ю дітей існують неприязні відносини.

У відзиві на позов стороною відповідача постановлено питання позивачеві як свідку, відповідно до положень ч. 2 ст. 91 ЦПК України, на які остання надала письмові відповіді у формі заяви свідка:

1)Чи приїздив ОСОБА_3 до своїх дітей як повертався із заробітків з Польщі, коли це мало місце ?

Відповідь: Відповідач приїздив до дітей 20 березня 2017 року та привіз цукерки та яблука. Також він приїздив у травні 2017 року, однак оскільки був у стані алкогольного сп`яніння, з дітьми не зустрівся. При цьому дітям нічого не привіз.

2)Чи дарував ОСОБА_3 своїм дітям подарунки, мобільний телефон із стартовим пакетом, батут та інші подарунки, коли це мало місце ? Відповідь: Відповідач дарував телефон, однак точної дати, коли це відбулося позивач не пам`ятає. Орієнтовно це було у 2017 чи 2018 році. Батут відповідач своїм дітям подарував літом 2018 року. Більше подарунків від нього не було.

3)Чи мала місце домовленість ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про те, що вона не буде перешкоджати ОСОБА_3 спілкуватись по телефону з дітьми та чи дотрималась ОСОБА_2 цієї домовленості ? Відповідь: Позивачка вважає, що відповідачу ніхто не перешкоджав бачитися та спілкуватися з його дітьми, на її думку, він сам цього не бажав.

4)Чи згодна ОСОБА_2 встановити для ОСОБА_3 графік побачень з їх дітьми, якщо так, то в який це графік ? Відповідь: Позивачка вважає, що якщо відповідач бажає бачитися з дітьми, то ніякого графіка йому не потрібно, оскільки йому ніхто не перешкоджав бачитися з ними. Якщо ж він вважає, що порушуються його права як батька, він може звернутися у службу у справах дітей чи до суду для захисту своїх прав та інтересів. Позивачка вважає, що відповідач батько лише на папері.

5)Яка дійсна причина звернення ОСОБА_2 з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та чи є такою причиною бажання усиновлення їх дітей нинішнім чоловіком ОСОБА_6 для отримання права на відстрочку від мобілізації за час воєнного строку в Україні ? Відповідь: Дійсною причиною звернення до суду є позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей, оскільки він не виконує їх. Не забезпечує дітям належних умов виховання, не цікавиться їх навчанням та духовним розвитком. Сума аліментів, яку сплачує відповідач, є очевидно недостатньою для забезпечення дітей всім необхідним, однак будь-яких інших коштів він не надає. Щодо іншої частини запитання позивачка вважає його абсурдом, оскільки її чоловік і так має відстрочку від мобілізації у зв`язку зі станом здоров`я.

В судовому засіданні представник позивача зазначає, що розуміє, що позбавлення батьківських прав це крайні заходи, але відповідач не цікавиться дітьми, не приймає участі у їх житті і вихованні. Заборгованість по аліментах погасив лише після подання ОСОБА_2 позову про позбавлення батьківських прав. Тому, просив суд задоволити позовні вимоги його довірительки.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та підтримує раніше подані заяви по суті справи. Додатково зазначає, що стороною позивача не доведено обставин, які входять до предмету доказування у цій категорії справ, адже під час розгляду справи потрібно було встановити відсутність батька у вихованні дітей та негативні наслідки, до яких це призводить. Якщо відсутність виховання батьком не призводить до негативних наслідків, то доцільності позбавлення батьківських прав немає. Щодо тверджень позивача про зловживання його довірителем алкогольними напоями зауважив, що остання при цім не посилається на жодні докази, а тому ці твердження є голослівними. Також ці відомості позивач не вказувала, коли зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Посилаючись на те, що відповідач не допомагає дітям, позивач приховала, що він приїжджаючи з заробітків, приїжджав до синів, подарував їм телефон з сім-картою аби мати зв`язок з дітьми, подарував батут. На разі можливість заробітку відповідача обмежилася, адже в державі війна та виїзд за кордон заборонено. Також враховуючи економічну та паливну кризу, не так вже й легко навідувати дітей в Тернопільській області.

В свою чергу, надані позивачем довідки стверджують, що діти повноцінно розвиваються, мають хист до музичних інструментів. Тому відсутність батька у їх вихованні не має наслідком негативний вплив на дітей. Щодо висновку органу опіки і піклування зауважує, що він не може бути врахований при вирішенні цього спору, адже досліджувалися лише умови проживання ОСОБА_2 та висновок складений лише на її словах, тобто односторонньо.

Крім цього, представник відповідача просить суд задоволити заяву про розподіл судових витрат, у якій просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 122,00 грн., про що надано суду розрахунок часу, витраченого на надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг від 14.02.2023 № 1.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітніх синів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка була класним керівником відповідача, охарактеризувала його з позитивної сторони. Також зазначила, що у 2020 році була зустріч випускників, на якій ОСОБА_3 скаржився на те, що не має можливості спілкуватися зі своїми дітьми. Подарував синам телефон з сім картою, однак колишня дружина замінила сім карту, а тому ОСОБА_3 не може до них додзвонитися.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є матір`ю відповідача, показала, що має третю групу інвалідності, тому син здійснює періодичний догляд за нею, допомагає по господарству. Свідку відомо, що син купував дітям подарунки, а саме мобільний телефон з сім картою та батут. У зв`язку із тим, що позивач вдруге вийшла заміж, ОСОБА_3 часто не приїжджає аби не чинити чвар у її сім`ї, адже один з останніх його приїздів закінчився сваркою між сином свідка та чоловіком ОСОБА_2 . На скільки свідок пам`ятає, востаннє син навідував дітей, коли приїжджав з Польщі. Загалом син приїжджає до дітей рідко, зокрема й тому, що діти проживають в Тернопільській області. Спілкуватися з дітьми по телефону свідок та її син не можуть, так як позивач не відповідає на їхні дзвінки. Свідок перераховувала на карту позивача грошові кошти для онуків але в поодинокий випадок спілкування з ними, з`ясувалося, що мати їм нічого не передавала.

Суд, заслухавши доводи учасників процесу, покази допитаних судом свідків, дослідивши письмові матеріали справи та наявні при справі докази, оцінивши їх в сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. У якому у сторін народилося двоє синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Заочним рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 (нині прізвище ОСОБА_2 ) про стягнення аліментів, присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі 400,00 грн. щомісячно та на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 18 березня 2016 року до їх повноліття.

Відповідно до довідок, виданих комунальним закладом «Центр дитячої та юнацької творчості» 26 липня 2022 року за №№ 24, 25, малолітні діти сторін є активними учасниками гуртків «Хореографія» та «Фольклорний» комунального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості» Підгаєцької міської ради.

Відповідно до довідки-характеристики музичної школи Підгаєцької міської ради від 26 липня 2022 року за № 01-01-11/23, ОСОБА_4 характеризується як сумлінний, відповідальний учень. Теж саме стверджується довідкою-характеристикою за № 01-01-11/24 щодо ОСОБА_5 .

Відповідно до характеристики Голгочанської ЗОШ І-ІІІ ступенів Підгаєцької районної ради Тернопільської області від 29 червня 2022 року за № 9, ОСОБА_5 зарекомендував себе старанним та дисциплінованим учнем. Самостійний, спостережливий. Чесний, добрий, щедрий. Фізично здоровий, акуратний, працьовитий. Активний в позакласній та позашкільній роботі. Упродовж навчання в школі біологічний батько не цікавився навчанням дитини. Шкільним життям сина цікавиться мати та її чоловік.

Відповідно до характеристики Голгочанської ЗОШ І-ІІІ ступенів Підгаєцької районної ради Тернопільської області від 29 червня 2022 року за № 10, ОСОБА_4 зарекомендував себе старанним та дисциплінованим учнем. Відзначається високим рівнем загального розвитку,ерудований, досконало володіє культурою мовлення. Врівноважений, спокійний. Активний в позакласній та позашкільній роботі. Упродовж навчання в школі біологічний батько не цікавився навчанням дитини. Шкільним життям сина цікавиться мати та її чоловік.

Вважаючи, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до їхніх дітей, ОСОБА_2 звернулася до органу опіки та піклування Підгаєцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до їхніх дітей.

18 липня 2022 року Органом опіки та піклування Підгаєцької міської ради було надано висновок за № 750 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітніх синів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 у справі №645/731/18, від 29 січня 2020 у справі №127/31288/18, від 29 січня 2020 у справі №643/5393/17, від 17 січня 2020 у справі №712/14772/17, від 25 листопада 2019 у справі №640/15049/17, від 13 березня 2019 у справі №631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 у справі №331/5427/17.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Також Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 06 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19 дійшов висновку про те, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.

Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 року у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії.

Верховним Судом роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Як встановлено судом, як на час засідання комісії з питань захисту прав дитини при вирішенні питання щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до його синів, так і в ході судового розгляду, відповідач категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав.

ОСОБА_3 зауважував на тому, що періодично навідував синів, дарував їм подарунки, що не заперечувалося позивачем.

Відповідачем сплачуються аліменти на утримання синів. Так, були випадки виникнення заборгованості, однак вона охоплювала не значний період та сплачувалася відповідачем в повному обсязі. Станом на час розгляду справи, заборгованість по аліментах відсутня.

Твердження позивача з приводу того, що відповідач гасив заборгованість по аліментах лише тоді, коли його не випускали за кордон не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, адже суду не надано жодного доказу наявності заборони щодо виїзду відповідача за кордон.

Щодо тверджень позивача про зловживання відповідачем алкогольними напоями слід зауважити, що остання при цім не посилається на жодні докази, а тому ці твердження є голослівними. Крім того, ці відомості позивач не вказувала, коли зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач подарував синам мобільний телефон з сім карткою аби мати можливість спілкуватися з ними по телефону.

При цьому, суд враховує, що дійсно поодинокі випадки спілкування з дітьми та навідування дітей є недостатнім, та відповідач має більше часу та уваги приділяти синам. Втім, враховуючи його склад характеру, матеріальний стан, віддаленість місця проживання дітей від місця проживання відповідача, відносини, які склалися між ним та матір`ю дітей, суд вважає, що ОСОБА_3 не мав можливостей для активної участі в житті та вихованні дітей.

Такий спосіб участі відповідача у житті та вихованні дітей сторін не шкодить їхньому розвитку, про це свідчать надані позивачем довідки-характеристики.

За таких підстав, суд констатує про недоведеність позивачем свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 не втратив інтересу до участі у вихованні дітей, має намір на відновлення відносин з ними, відтак позивачем не доведено необхідності застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, доцільність вжиття якого ОСОБА_2 та її адвокат належно не аргументували.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Під час розгляду справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування ОСОБА_3 батьківськими обов`язками, які б свідчили про його свідоме ухилення від виховання дітей та наявність у цьому лише його вини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Судом не встановлено злісного небажання відповідачем ОСОБА_3 виконувати свої обов`язки по вихованню синів.

Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення батька по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дітей.

Також надані позивачем довідки та характеристики щодо дітей доводять відсутність негативного впливу на дітей, навпаки діти розвиваються різносторонньо, мають хист до музичних інструментів.

Оцінюючи висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав судом було досліджено документи, які слугували підставою для прийняття такого рішення (копію заяви ОСОБА_2 про позбавлення відповідача батьківських прав від 05 липня 2022 року; копії свідоцтв про народження дітей; довідку про склад сім`ї ОСОБА_2 ; копію рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами; копію виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , ксекоропію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 липня 2022 року; копію акту обстеження умов проживання дітей біля матері ОСОБА_2 від 06 липня 2022 року; копії протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини Підгаєцької міської ради від 08 липня 2022 року, на якому вирішувалося питання про позбавлення батьківських прав відповідача; копію рішення № 14 комісії з питань захисту прав дитини Підгаєцької міської ради від 08 липня, яким визнано за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ) та встановлено, що рішення було прийнято на підставі односторонніх тверджень ОСОБА_2 . Комісією не було враховано, що ОСОБА_3 сплачує аліменти на утримання дітей, хоча рідко, але спілкується з синами, на що вказував комісії старший син сторін. Не враховано, що ОСОБА_3 заперечує проти позбавлення його батьківських прав та не з`ясовано мотиви поведінки ОСОБА_3 , його відносини з колишньою дружиною, та яким чином вони впливають на можливість участі відповідача у житті дітей.

Дослідивши думку малолітнього сина сторін ОСОБА_4 , окреслену в протоколі засідання комісії, суд зауважує на тому, що озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

За таких підстав, суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки такий є необґрунтованим, одностороннім та суперечить інтересам малолітніх дітей сторін.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, та оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надала належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Крім цього, у зв`язку із відсутністю доведеності наявності «винної поведінки» ОСОБА_3 , з урахуванням характеру особи відповідача та встановлених судом обставин справи, суд не вбачає за доцільне попередити відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей з подальшим покладенням контролю за виконанням батьківських обов`язків на орган опіки та піклування .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем покласти на неї.

Вирішуючи заяву представника відповідача - адвоката Піпко А.М. про розподіл судових витрат, а саме витрат відповідача на професійну правничу допомогу, розмір якої складає 16 122,00 грн. суд зауважує на наступному.

Заява представника відповідача - адвоката Піпко А.М. про розподіл судових витрат подана до суду 14 лютого 2022 року, того ж дня вказана заява була скерована засобами поштового зв`язку позивачці, на підтвердження чого суду надано фіскальний чек.

Як слідує з відстеження поштового відправлення, станом на день розгляду справи, 17 лютого 2022 року, позивач ОСОБА_2 не отримала зазначену заяву представника відповідача, а тому не була з нею ознайомлена та була позбавлена подати до суду заяву про визнання розміру витрат на професійну правничу допомогу чи підготувати заяву на зменшення їх розміру.

А тому, керуючись принципом змагальності судового процесу, враховуючи право іншої сторони на подання заяви про визнання чи зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в порядку статті 265 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати, що понесені відповідачем в ході розгляду цієї справи та встановити позивачеві строк для подання до суду відповіді на заяву.

Керуючись ст.ст. 19, 150, 164, 165, 166 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 211, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки і піклування Підгаєцької міської ради про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, покласти на позивача.

Призначити на 10 годину 30 хвилин 27 лютого 2023 року судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_3 .

Надати ОСОБА_2 строк для подання до суду відповіді на заяву представника відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу не пізніше 27 лютого 2023 року з підтвердженням направлення такої відповіді стороні відповідача.

Рішення може бути оскаржено на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду безпосередньо.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН