КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1263/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шевченко Т.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецавтомото", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Якименко Валентина Онисимівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуд Лариса Миколаївна та Міністерство закордонних справ України про визнання недійсним заповіту, довіреностей, договору комісії, договору купівлі-продажу та повернення автомобіля,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним заповіту.

Позовні вимоги мотивує тим, що її батько ОСОБА_4 08 грудня 2010 року склав заповіт, відповідно до якого заповів позивачці належне йому на праві власності нежиле приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач зазначає, що звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте її повідомили про існування іншого заповіту, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11 липня 2018 року із реєстровим номером №717, відповідно до якого ОСОБА_4 заповів усе належне йому майно на користь своєї колишньої дружини ОСОБА_2 .

Позивачка вважає, що в момент складення заповіту від 11 липня 2018 року її батько ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки проходив в той час курс лікування раку шлунку ІІІ стадії. Також наголошує, що у зв`язку з перенесенням операції, численних курсів хіміотерапії та інших медичних процедур ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої вчинки, а його волевиявлення не було вільним.

Мотивуючи наведеним, просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Якименко В.О. від 11 липня 2018 року за реєстровим номером №717.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачкою подано заяву про збільшення позовних вимог.

В обґрунтування заяви вказує, що на момент складання заповіту від 11 липня 2018 року батько позивачки об`єктивно не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, оскільки протягом тривалого часу, зокрема, починаючи з 2016 року, проходив інтенсивне лікування у зв`язку із діагностованим раком шлунку ІІІ стадії, що супроводжувалось здійсненням численних курсів хіміотерапії, а також застосуванням медичних препаратів, приймання яких здійснювало серйозний вплив на його психічний стан, через що він був позбавлений можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_5 перебував на обліку в Київському міському клінічному онкологічному центрі, під час лікування переніс операцію, пройшов численні курси хіміотерапії та приймав інші медичні препарати. Особливо різко чисельність застосування курсів хіміотерапії зросла в останні місяці життя ОСОБА_6 , а саме: навесні - влітку 2018 року.

Крім того, вказала, що ОСОБА_5 двічі був госпіталізований: з 17 квітня 2018 року по 19 квітня 2018 року, та з 03 липня 2018 року по 04 липня 2018 року, а 03 травня 2018 року по 29 травня 2018 року та 15 червня 2018 року проходив курси хіміотерапії, що також свідчить про значне погіршення його фізичного та психологічного стану та про факт неможливості усвідомлення ним своїх дій на момент складання заповіту та відсутність вільного його волевиявлення.

Вказує, що ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій під час видачі довіреності від 05 червня 2018 року за реєстровим номером 405, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд М.Л., якою ОСОБА_4 уповноважував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 керувати та розпоряджатися автомобілем марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова НОМЕР_1 , оскільки на момент її видачі стан здоров`я ОСОБА_7 був особливо підірваним. В цей період ОСОБА_4 скаржився на значне погіршення зору, що могло йому завадити в повному обсязі розуміти значення вчинюваних ним дій.

Зазначає, що ОСОБА_2 знала про важку хворобу ОСОБА_7 , але не повідомила нотаріуса, який посвідчував довіреність, про наявність у нього захворювання, а нотаріус, в свою чергу, не з`ясувала вказаної обставини, як того вимагає стаття 44 Закону України «Про нотаріат», та відповідно до пункту 1 глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій не виконала свого обов`язку по зверненню до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної особи для встановлення відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою.

До того ж, з довіреності вбачається, що в ній відсутній запис нотаріуса про те, що ОСОБА_8 оголошувався текст довіреності, розтлумачувався її зміст та наслідки її видачі.

За таких обставин вважає, що є обґрунтованими і похідні вимоги про недійсність договору комісії № 7449/18/002686 від 04 липня 2018 року та договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7449/18/002686 від 04 липня 2018 року, що фактично є наслідком недійсності довіреності від 05 червня 2018 року, звернення автомобіля марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 04липня 2018 року) у власність ОСОБА_4 вважала реституцію як наслідок визнання недійсним правочину, котрим є довіреність.

Мотивуючи наведеним, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Якименко В.О. 11.07.2018 року за реєстровим номером 717;

визнати недійсною з моменту посвідчення довіреності від 05 червня 2018 року за реєстровим номером 405, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд М.Л., якою ОСОБА_5 уповноважував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 керувати та розпоряджатися автомобілем марки Jaguar моделі F-Расе, номер кузова НОМЕР_1 ;

визнати недійсним з моменту укладення договір комісії № 7449/18/002686 від 04 липня 2018 року між ОСОБА_9 (через представника на підставі довіреності ОСОБА_3 ) та ТОВ «Спецавтомото» на відчуження автомобіля марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова НОМЕР_1 ;

визнати недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7449/18/002686 від 04 липня 2018 року, укладений між ТОВ «Спецавтомото» в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , яким було відчужено на користь ОСОБА_10 автомобіль марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова НОМЕР_1 ;

за наслідками визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7449/18/002686 від 04 липня 2018 року автомобіля марки Jaguar моделі F-Pace, номер кузова НОМЕР_1 повернути у власність ОСОБА_6 вказаний транспортний засіб (том 3 а.с.151).

Голосіївський районний суд м.Києва рішенням від 09 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовив.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Голосіївський районний суд м. Києва рішенням від 12 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги в якості доказу висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 17 червня 2020 року та висновок (доопрацьований) за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 20 серпня 2020 року.

Вказані висновки експертів позивачка вважає недопустимим доказом.

Зазначає про те, що нею не було оплачено вартість експертизи.

Посилаючись на Рецензії на висновок експертів, Консультативний висновок за результатами науково-методичного порівняльного аналізу висновку експертів № 3955/3956/20-32 від 17 червня 2020 року та висновку експертів № 3955/3956/20-32 від 20 серпня 2020 року, звертає увагу на недостовірність зазначених доказів, оскільки при складанні висновків експертами були допущені неточності та порушення законодавства.

Також вказує, що висновок експертів від 08 листопада 2021 року є недостовірним та недопустимим доказом.

Вказує, що експертизу проведено без оплати замовником, а також вказує на перебування Київського міського центру судово-психіатричної експертизи на момент проведення експертизи в стані припинення.

Зазначає, що у висновку експерта №625 Київського МЦСПЕ від 08 листопада 2021 року відсутні повноцінні об`єктивні відомості щодо стану здоров`я ОСОБА_4 та медикаментозного лікування станом на 05 червня 2018 року та 11 липня 2018 року, на підставі яких експерти з робили висновок щодо його дієздатності на той період часу.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

28 листопада 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 , у якому, посилаючись на безпідставність доводів скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що суд першої інстанції правильно дослідив та оцінив надані сторонами докази: покази свідків, письмові докази, висновки експертів, та дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведення позивачем обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_4 11 липня 2018 року під час складання заповіту, та 05 червня 2018 року при оформленні довіреності, не міг усвідомлювати та розуміти значення свої дій.

Вказує, що за клопотанням позивачки у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу. За результатами проведення вказаної експертизи установлено, що ОСОБА_11 станом на 05 червня та 11. липня 2018 року за своїм психічним станом, з урахуванням наявного у нього діагнозу "Рак шлунку", усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними; ОСОБА_11 станом на 05 червня та 11 липня 2018 року за своїм психічним станом, з урахуванням здійснюваної йому тоді медикаментозної терапії, усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними; ОСОБА_4 станом на 05 червня та 11 липня 2018 року за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними; ОСОБА_4 на час посвідчення довіреності від 05 червня 2018 року та складання заповіту від 11 липня 2018 року на будь-які хронічні психічні розлади не страждав і психічних порушень тимчасового характеру не виявляв.

Окрім цього звертає увагу, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення містить детальний опис результатів оцінки судом вищенаведених висновків експертів.

Зазначає, що ініціатором проведення експертиз у цій справі була сама позивачка. В свою чергу, позивачка після складання висновків експертів стверджує, що вона не оплачувала експертизи, які були призначені за її клопотанням, не погоджується з вибором установ, яким саме за її клопотанням доручено проведення експертиз та не погоджується з редакцією поставлених питань перед експертами. В той же час, автором поставлених питань є сама позивачка.

Зазначає, що позивачка зловживає процесуальними правами.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Єфремова Ж.А. проти доводів апеляційної скарги заперечувала з підстав , викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки всі повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, їхня неявка розгляду справи не перешкоджає.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що волевиявлення ОСОБА_4 на момент складання та посвідчення оспорюваних правочинів було вільним і відповідало його внутрішній волі, що є однією із вимог, додержання якої є необхідною для чинності правочину відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Установлено, що 08 грудня 2010 року ОСОБА_4 на випадок свої смерті зробив розпорядження: належне йому на праві власності нежиле приміщення в літері А загальною площею 202,8 м. кв. по АДРЕСА_1 заповідав своїй доньці - ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується даними заповіту від 08 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багдасаровою О.С. (том 1 а.с. 15, том 2 а.с. 187).

З даних довіреності від 05 червня 2018 року встановлено, що ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розпоряджатись належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Центр 8044 26 серпня 2016 року, автомобілем легковим марки Jaguar, модель F-Pace, 2016 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованим Центр 8044 26.08.2016 року, надавши на виконання цієї довіреності право, зокрема, зняти автомобіль з обліку, продати автомобіль, керувати автомобілем тощо (том 3 а.с. 89-90).

04 липня 2018 року між ТОВ «Спецавтомото» (Комісіонер), в особі ОСОБА_12 , та ОСОБА_4 (Комітент), в особі ОСОБА_3 , укладено договір комісії № 7449/18/002686, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу - марки Jaguar, модель F-Pace, 2016 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 (том 3 а.с. 91-92).

04 липня 2018 року між ТОВ «Спецавтомото» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу № 7449/18/002686 транспортного засобу - марки Jaguar, модель F-Pace, 2016 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 (том 3 а.с. 93-95).

З даних заповіту від 11 липня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим номером 717, встановлено, що ОСОБА_4 на випадок свої смерті усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом він матиме право, як в Україні, так і за її межами, заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 (том 2 а.с. 164-165).

З даних свідоцтва про смерть НОМЕР_6 установлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 2 а.с. 174).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли:

- нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль Jaguar моделі F-Pace, державний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_1 ;

- володіння La Villa (Вілла) № НОМЕР_7, що представляє собою земельну ділянку № НОМЕР_7 , площею 1,562 м2, а також забудову площею 243 м2, розташовані на земельній ділянці номер 20,139, записаного в документі № 1314559, у Секції Власності, Провінції Cocle, Суспільного регістру, яка знаходиться у містечку Farallon, Адміністративного округу Rio Hato, району Anton, провінції Cocle, Республіки Панама (том 1 а.с. 20-46).

Першою Київською державною нотаріальною конторою 22 серпня 2018 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведено спадкову справу № 992/2018, з матеріалів якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 звернулись його донька - позивач у справі ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 (том 2 а.с. 170-233).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року за клопотанням позивачки призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи (том 6 а.с. 128-131).

З даних висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 17 червня 2020 року установлено, що підпис від імені ОСОБА_4 , який міститься у графі «Підпис:» у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів;

підпис від імені ОСОБА_4 у графі «Підпис:» у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ;

рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: « ОСОБА_4 » у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ;

рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ;

встановити, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_4 у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, під впливом збиваючих факторів, не виявилось можливим з причин, що вказані у п. 5 дослідницької частини висновку експертів;

рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: « ОСОБА_4 » у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 під дією збиваючих факторів ймовірніше за все - природного характеру;

рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 під дією збиваючих факторів ймовірніше за все - природного характеру;

питання ухвали: «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час підписання заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11 липня 2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме прізвище, ініціали ім`я, по- батькові, на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11 липня 2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.», - на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11 липня 2018 року за реєстровим номером № 717?» - експертами не вирішувались з причин, вказаних у пункті 6 дослідницької частини висновку експертів (т. 7 а.с. 1-18, 41-59).

З даних висновку (доопрацьований) за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3955/3956/20-32 від 20 серпня 2020 року установлено, що підпис від імені ОСОБА_4 , які містяться у графі «Підпис:» у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів;

підпис від імені ОСОБА_4 у графі «Підпис:» у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ; рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: « ОСОБА_4 » у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ;

рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 ;

будь-які ознаки, які б свідчили про виконання підпису від імені ОСОБА_4 у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, під впливом збиваючих факторів, відсутні;

рукописний запис у графі «Підпис:», а саме: « ОСОБА_4 » у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 під дією збиваючих факторів відносно стійкого (хронічного) характеру (до яких зокрема можливо віднести вікові зміни (похилий або старечний вік виконавця);

рукописний запис, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною о 09 год. 07 хв.» у заповіті від 11 липня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. за реєстровим № 717, виконаний ОСОБА_4 під дією збиваючих факторів відносно стійкого (хронічного) характеру (до яких зокрема можливо віднести вікові зміни (похилий або старечний вік виконавця);

питання ухвали: «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час підписання заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11 липня 2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме прізвище, ініціали ім`я, по-батькові, на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11 липня 2018 року за реєстровим номером № 717?», «Чи могла вплинути на ОСОБА_4 діагностована хвороба, а саме: Рак шлунку III ст. під час виконання рукописного тексту, а саме: «Заповіт записаний нотаріусом з моїх слів, прочитаний мною уголос та підписаний мною особисто о 09 год. 07 хв.», - на заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. від 11 липня 2018 року за реєстровим номером № 717?» - експертами не вирішувались у зв`язку із тим, що вказані питання виходять за межі компетенції експерта-почеркознавця (том 7 а.с.47-59).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу (том 9 а.с. 66).

З даних висновку від 08 листопада 2021 року № 625 експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи за результатами проведення посмертної судово-психіатричної експертизи встановлено, що

- ОСОБА_4 станом на 05 червня та 11 липня 2018 року за своїм психічним станом, з урахуванням наявного у нього діагнозу "Рак шлунку", усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

- ОСОБА_4 станом на 05 червня та 11 липня 2018 року за своїм психічним станом, з урахуванням здійснюваної йому тоді медикаментозної терапії, усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

- ОСОБА_4 станом на 05 червня та 11 липня 2018 року за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

- ОСОБА_4 на час посвідчення довіреності від 05 червня 2018 року та складання заповіту від 11 липня 2018 року на будь-які хронічні психічні розлади не страждав і психічних порушень тимчасового характеру не виявляв. (том 9 а.с. 82 - 86).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною другою статті 1267 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За правилами частин першої-четвертої статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють ( довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції повно і всебічно надано оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального права та вирішено спір із дотриманням вимог процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги в частині визнання недопустимими та недостовірними висновків експертів, відхиляються колегією суддів з огляду на таке.

Відповідно до статті 78 ЦПК України ( допустимість доказів) суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України ( достовірність доказів) достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Статтею 110 ЦПК України унормовано, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Посилання скаржника на дані, які містяться в Рецензії на висновок експертів та Консультативному висновку за результатами науково-методичного порівняльного аналізу висновків експертів, апеляційним судом відхиляються з огляду на таке.

Рецензія на висновок експертів №3955/3956/20-32 від 17.06.2020 за результатами проведення почеркознавчої експертизи складена 25 серпня 2020 року ТОВ "Центр судових експертиз "Альтернатива" в особі рецензента Бондар М.Є.

Рецензія на висновок експертів №3955/3956/20-32 від 20.08.2020 ( доопрацьований) за результатами проведення почеркознавчої експертизи складена 23 вересня 2020 року ТОВ "Центр судових експертиз "Альтернатива" в особі рецензента Бондар М.Є.

Консультативний висновок за результатами науково-методичного порівняльного аналізу висновку експертів №3955/3956/20-32 від 17.06.2020 та висновку експертів №3955/3956/20-32 від 20.08.2020 ( доопрацьований) складений 23 вересня 2020 року ТОВ "Центр судових експертиз "Альтернатива" в особі Бондар М.Є.

Порядком проведення рецензування висновків судових експертів, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України 03 лютого 2020 року №335/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2020 року за №131/34414, унормовано проведення рецензування висновків співробітниками НДУСЕ, які мають кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено поданий на рецензування висновок, та не менше ніж трирічний стаж експертної роботи.

Проте матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_13 є співробітником НДУСЕ, отже дані, які містяться в Рецензії на висновок експертів та Консультативному висновку за результатами науково-методичного порівняльного аналізу висновків експертів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі документи не є ані висновком експертного дослідження, ані рецензією на висновок судового експерта.

Твердження скаржника в тій частині, що один висновок замінює інший є помилковими, оскільки викладені експертами висновки не суперечать один іншому, натомість висновок від 20 серпня 2020 року є доопрацьованим по відношенню до висновку від 17 червня 2020 року.

Висновки експертів є послідовними та логічними, зроблені на підставі наданих судом матеріалів, у тому числі оригіналу заповіту від 11.07.2018 року та оригіналу довіреності від 05.06.2018 року, окрім того, такі висновки узгоджуються з іншими дослідженими у справі доказами.

Обгрунтованих підстав для відхилення цих висновків експертів скаржником не наведено та апеляційним судом не установлено.

Доводи апеляційної скарги в частині недостовірності та недопустимості висновку експертів від 8 листопада 2021 року №625 за результатами проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, відхиляються колегією суддів.

Статтею 105 ЦПК України унормовано, що призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема, психічний стан особи.

Посмертна судово-психіатрична експертиза у цій справі призначена ухвалою суду від 31 серпня 2021 року за клопотанням позивачки ОСОБА_1 .

Не проведення оплати експертизи безпосередньо позивачкою, а також перебування Київського міського центру судово-психіатричної експертизи на момент проведення експертизи в стані припинення, не впливає на правильність висновків експертів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказано, що «правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 145 ЦПК України 2004 року (пункт 2 частини першої статті 105 ЦПК України) зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року (стаття 89 ЦПК України). Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року, частина 6 статті 81 ЦПК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними".

У справі, що переглядається апеляційним судом, суд першої інстанції зробив правильний висновок про застосування до спірних правовідносин положень статті 225 ЦК України, яка передбачає можливість визнати недійсним правочин, вчинений дієздатною фізичною особою в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Доказів того, що ОСОБА_4 на час укладення оспорюваних правочинів мав абсолютну неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, позивачка суду не надала, що є її процесуальним обов`язком згідно із статтями 12, 81 ЦПК України. Відтак судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог, який доводами апеляційної скарги не спростовується.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова