Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/5788/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Щокань В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача

адвоката Гаврилова Д.О.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача

за довіреністю Сергатого С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» про поновлення строку на звернення до суду, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся (10.09.2021р. поштовим відправленням направив позовну заяву, яка надійшла до суду 13.09.2021р.) до суду з позовом до Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» про поновлення строку на звернення до суду, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за даними трудової книжки, - 16.05.2013 позивач прийнятий на посаду голови правління ГБК «Сирена», згідно із рішенням зборів за протоколом № 2 від 20.04.2013р. та наказом № 1 від 16.05.2013р.

Наказом голови правління ГБК «Сирена» від 05.04.2021р. № 15-К ОСОБА_1 звільнено з посади голови правління за прогули, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України з 05.04.2021р. Копія наказу про звільнення була вручена йому 19.06.2021р., проте трудова книжки повернута 16.08.2021р.

Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку з першого кварталу позивач не отримав повністю заробітну плату, а з другого кварталу 2020р., тобто з квітня 2020 р. ОСОБА_1 взагалі не отримував заробітну плату.

01.09.2021р. ОСОБА_1 звернувся до ГБК «Сирена» з вимогою про виплату йому заборгованості із заробітної плати та надання довідки про розмір заборгованості із заробітної плати, а також довідки про середньоденну заробітну плату. Між тим, відповідна інформація не була надана, в т.ч. і на запит адвоката. Таким чином, заборгованість із заробітної плати за період із січня 2020р. по 05.04.2021р., враховуючи норми ст.ст. 115, 116 КЗпП складає 75 784,00 грн.

Позивач вважає, що ГБК «Сирена» протиправно не виплатило позивачу йому заробітну плату і його протиправно було звільнено з посади.

Крім того, позивач вказує, що згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про кооперацію", статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Відповідно до пункту 10.2 Статуту ГБК «Сирена» голова правління кооперативу обирається на загальних зборах членів кооперативу.

Відповідно до статті 147 КЗпП звільнення є дисциплінарним стягненням. Статтею 147-1 КЗпП передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Орган, який правомочний призначати на посаду голову правління є загальні збори ГБК «Сирена». Таким чином, вказує, що й права звільнення голови правління також належить загальним зборам ГБК «Сирена».

Проте, ОСОБА_1 звільнено наказом голови правління ГБК «Сирена» ОСОБА_3 без прийняття відповідного рішення загальних зборів ГБК «Сирена». Отже, вказує, що наказом голови правління ГБК «Сирена» Флоря Г. від 05.04.2021 ОСОБА_1 протиправно без відповідного рішення загальних зборів звільнено із займаної посади, у зв`язку із чим він має право на поновлення на посаді.

Як зазначено у позовній заяві, враховуючи, що ОСОБА_1 не було видано трудову книжку в день звільнення 05.04.2021р., а видано її лише 16.08.2021р., то днем звільнення вважається 16.08.2021р. Отже, відповідач повинен виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Оскільки відповідачем не надана довідка про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 , обрахувати на день подання позову суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу не передбачається можливим та буде, як вказано, обраховано після надання відповідної довідки. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем ГБК «Сирена» не надана довідка про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 , обрахувати на день подання позову суму компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні не передбачається можливим та, як зазначено, буде обраховано після надання відповідної довідки.

Враховуючи, що на момент подання позовної заяви відповідачем так і не було проведено повний розрахунок вимога про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню починаючи з 06.04.2021р. по день винесення рішення суду.

Також із позовною заявою позивачем подане клопотання про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, в якому зазначено, що копію наказу про звільнення йому вручено 19.06.2021р., а трудову книжку 16.08.2021р. Крім того, з 29.06.2021р. він знаходився на лікуванні (підозра на коронавірус) і його було направлено на обстеження. 29.07.2021р. позивач звернувся до Черкаського міського центру з надання безоплатної правової допомоги щодо призначення йому адвоката за рахунок держави у зв`язку із відсутністю доходу. Вважає, що з поважних причин він пропустив строк звернення до суду, визначений ст. 233 КЗпП, оскільки лише після закінчення лікування зміг звернутися за правовою допомогою і з позовом до суду. Отже, просив поновити йому строки звернення до суду з позовом.

Таким чином, просить суд, - поновити строк на звернення до суду з позовом про визнання звільнення протиправним та поновлення на посаді; визнати протиправним та скасувати наказ ГБК «Сирена» від 05.04.2021р. № 16-К про звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» з 06.04.2021р.; стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату з січня 2020 року по 05 квітня 2021 року в розмірі 75784,00 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку; середній заробіток за час вимушеного прогулу; компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 07.04.2021р. по день винесення рішення суду.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 через його представника адвоката Гаврилова Д.О. на час вирішення спору по суті, були надані додаткові пояснення від 08.02.2023р., які прийняті судом, за якими стороною позивача, з урахуванням документів та інформації, наданих сторонами по справі та витребуваних судом, уточнені позовні вимоги (в т.ч. в редакції від 24.10.2022р.), а саме, позивач остаточно просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ ГБК «Сирена» від 05.04.2021р. № 16-К про звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління ГБК «Сирена» з 06.04.2021р.; стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату з лютого 2020р. по 05 квітня 2021р. у розмірі 77061,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 45 календарних днів в розмірі 7 514,10 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.04.2021р. по 25.10.2022р. в сумі 285 856,19 грн. та компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 06.04.2021р. по день винесення рішення суду в сумі 285 856,19 грн.; допустити до негайного виконання рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління ГБК «Сирена» з 06.04.2021 та стягнення середнього заробітку за 1 місяць.

При цьому, зазначено, що в день звільнення ОСОБА_1 відповідач не виплатив йому всі суми у порядку ст. 116 КЗпП (наведені відповідні розрахунки). Крім того, позивач посилається на те, що дні щорічної відпустки за період з 2013р. по 16.05.2019р. ОСОБА_1 використав повністю, а кількість невикористаних днів щорічної відпустки складає: з 16.05.2019р. по 16.05.2020р. 24 дня; з 16.05.2020р. по 05.04.2021р. (дата уточнена в судовому засіданні, оскільки 2017 рік було вказано помилково) 21 день. Всього ОСОБА_1 не використано відпустки 45 календарних днів.

Також зазначено, що місяць, в якому повинна була бути виплачена компенсація за невикористану відпустку квітень 2021р. Однак, з лютого 2020р. будь-які виплати ОСОБА_1 не здійснювались. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податку від 14.09.2022р. № 2301-22-07306 останнє нарахування та виплати проводились в 1 кварталі 2020 року.

Таким чином, останні 12 місяців позивач рахує за 2-4 квартали 2019р. та 1 квартал 2020р. За 2 квартал 2019р. виплати ОСОБА_1 склали 15 000 грн. За 3 квартал 2019р. 13948,36 грн. За 4 квартал 2019р. 14523,81 грн. За 1 квартал 2020р. 15639,54 грн. Всього за останні 12 місяців виплати ОСОБА_1 складають 59 111,71 грн. (розрахунковий період, який мав бути: лютий 2020 - березень 2021; сума доходу = 59 111,71 грн., кількість днів розрахункового періоду: 365 к. дн. 11 (святкові і неробочі) = 354 днів. Середньоденна зарплата = 59 111,71 грн. / 354 к. дн. = 166,98 грн.). Отже, компенсація зі дні невикористаної відпустки = 166,98 грн. ?45 к. дн. = 7 514,10грн.

Крім того, позивач вказує, що оскільки відповідачем ГБК «Сирена» не надана довідка про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 , то обрахована сума компенсації за час затримки розрахунку при звільненні з наявної у справі інформації.

Вказує, що за даними клопотання відповідача ГБК «Сирена» № 125 від 16.09.2022р. заробітна плата голови правління, згідно із протоколом загальних зборів, складає від 31.01.2021р. складає 9000 грн. Так, місяцем звільнення є квітень 2021р. Останніми 2 місяцями роботи є лютий та березень 2021 року. Заробітна плата голови правління (згідно протоколу загальних зборів) за лютий 2021р. становить 9000 грн. та березень 2021р. 9000 грн. Разом за останні два місяці 18 000 грн. В березні 2021р. 22 робочих дня, в лютому 2021р. 20 робочих днів, а всього 42 дня. Середньоденна заробітна плата складає 18 000 грн. / 42 р.д. = 428,57 грн.

Починаючи з наступного дня після звільнення, 06.04.2021 року по день наступного судового засідання 09.02.2023р. за затримку розрахунку при звільненні пройшло 667 днів.

Отже, середня заробітна плата за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 428,57 грн. х 667 днів = 285 856,19 грн.

Ухвалою суду від 30.09.2021р. відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою суду від 30.09.2021р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 01.11.2021р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 19.01.2022р. відмовлено відповідачу у задоволенні заяви від 23.11.2021р., яка цього ж дня надійшла до суду, про перехід із спрощеного позовного провадження у загальне позовне провадження.

Відповідачем подано відзив на позов, який прийнятий судом, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що відсутній протокол загальних зборів про обрання ОСОБА_1 головою правління кооперативу; з 21.08.2013р. за даними ЄДРЮОФОПГФ внесені дані про зміну керівника і це початок повноважень позивача з 04.08.2013р.; з урахуванням положень Статуту повноваження ОСОБА_1 закінчились 19.04.2015р., а за даними ЄДРЮОФОПГФ 03.08.2015р. Протягом часу 2015-2020р.р. загальні збори членів ГБК щодо переобрання позивача на новий строк не проводились. Тобто, відповідач вважає, що ОСОБА_1 з 2015р. незаконно використовується запис в ЄДРЮОФОПГФ для представництва інтересів кооперативу. Уникаючи боргів та доведення кооперативу до передбанкрутства, ОСОБА_1 . З березня 2020р. перестав відвідувати робоче місце.

Рішенням загальних зборів членів кооперативу від 31.01.2021р. обрано новий склад правління ГБК «Сирена» та призначено з його складу голову правління. Рішенням правління кооперативу від 06.02.2021р. та наказом голови правління від 12.02.2021р. призначено внутрішню перевірку по процедурам дотримання вимог трудового законодавства, в т.ч. законності звільнення ОСОБА_1 , про які позивач неодноразово усно повідомляв на зборах членів ГБК у листопаді 2020р. та січні 2021р. При цьому, документи щодо звільнення, в кооперативі відсутні.

17.02.2021р. ОСОБА_1 , як особі, яка перебуває у трудових відносинах із ГБК, рекомендованим листом направлене запрошення щодо необхідності прибути на робоче місце для передачі документації, а також надання пояснень з приводу виконання трудових обов`язків. Вказане звернення позивачем було проігнороване. Аналогічні звернення голови правління також залишились без реагування. Факти невиходу на роботу ОСОБА_1 з грудня 2020р. по день звільнення відображені у відповідних актах за участі членів правління ГБК та членів інвентаризаційної комісії кооперативу.

За систематичної відсутності ОСОБА_1 на робочому місці та відмови від участі у роботі правління в межах призначеної внутрішньої службової перевірки розпорядженням голови правління від 09.03.2021р. вказана перевірна закінчена. Наказом голови правління від 05.04.2021р. ОСОБА_1 звільнено за прогули за п.4 ст. 40 КЗпП України. На адресу позивача було направлене письмове повідомлення про необхідність прибути на робоче місце для отримання трудової книжки, яке повернуто відповідачу за закінченням строку зберігання на поштовому відділенні. 19.06.2021р. ОСОБА_1 прибув до кооперативу, де йому під розписку була вручена трудова книжка.

Крім того, відповідач вважає, що відсутні підстави для виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період затримки видачі трудової книжки.

Також звернуто увагу, що посада голови правління є виборною та обмеженою строком повноважень обрання та/або переобрання на цю посаду пов`язано виключно з рішенням загальних зборів членів ГБК «Сирена». Нарахування та отримання зарплати позивачем поза межами строку повноважень є правом самоправства та шахрайства.

Вимога про виплату зарплати, яку позивач сам собі заборгував, без дотримання процедури інвентаризації зобов`язань за участі ОСОБА_1 є передчасною.

Також відповідач зазначає у відзиві, що наказ від 05.04.2021р. ОСОБА_1 отриманий 19.06.2021р., а тому останнім пропущені строки звернення до суду з цим позовом, враховуючи норми ст. 233 КЗпП. Доказів поважності причин пропуску такого строку, позивачем не надано, а надані медичні документи не є належними доказами. Відсутність юридичного досвіду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки систематично користувався послугами адвоката, пройшов не один судовий процес тощо.

Таким чином, відповідач просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності; відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, а також судові витрати покласти на позивача.

Крім того, 25.11.2021р. відповідачем подано заяву, з посиланням на ст.ст. 256, 267 ЦК України, ст. 127 ЦПК України та ст. 234 КЗпП України щодо направлення на адресу відповідача копії ухвали суду про поновлення позивачу строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Позивачем та його представником відповідь на відзив подана не була.

06.12.2021р. відповідачем ГБК «Сирена» до суду подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 стягнення збитків, в тому числі єдиного соціального внеску.

Ухвалою суду від 07.02.2022р. відмовлено ГБК «Сирена» у прийнятті зустрічного позову.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 15.06.2022р. вказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою суду від 09.02.2023р. відмовлено у задоволенні заяви ГБК «Сирена» про закриття провадження по справі.

Ухвалою суду від 18.11.2022р. визнано відвід, заявлений відповідачем по справі, судді Позарецькій С.М., необгрунтованим.

Ухвалою суду від 23.11.2022р. заяву про відвід судді Позарецької С.М. залишено без задоволення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гаврилов Д.О. повністю підтримали обставини та позовні вимоги, викладені у позовній заяві та остаточно в редакції від 08.02.2023р. Крім того, зазначили, що ОСОБА_1 незаконно був звільнений з посади голови правління ГБК наказом від 05.04.2021р., оскільки він був обраний головою правління ГБК і призначений на посаду на підставі наказу та рішення загальних зборів ГБК від 20.04.2013р., який відсутній, з врахуванням положень Статуту ГБК. У серпні 2013р. були внесені відомості про нього, як керівника, до ЄДРПОУ на підставі рішення, викладеного у протоколі від 04.08.2013р. Підтверджують той факт, що ОСОБА_1 працював у ГБК як найманий працівник за нормами КЗпП.

Крім того, вважають, що позивач звільнений з порушенням п.10 Статуту та ст. 147 КЗпП. Доказів про те, що відбулися загальні збори членів кооперативу з питань звільнення ОСОБА_1 за прогули, відповідачем до суду не надано. Голова правління Флоря Г. не мав повноважень на видання наказу про звільнення ОСОБА_1 , враховуючи норми Статуту. У наказі від 05.04.2021р. не конкретизовані, на підставі яких саме актів було прийняте рішення про звільнення за прогули. Що стосується процедури проведення службової перевірки, то вона здійснена з порушеннями норм законодавства, позивачу не була надана можливість надати свої пояснення, хоча звільнений він за вчинення дисциплінарного проступку. Вважають, що відповідачем не доведено відсутність ОСОБА_1 на роботі у лютому-березні 2021р., як вказано у наказі. Оскільки головою правління вже був обраний та призначений ОСОБА_3 , то ОСОБА_1 на робочу місце не пускали і доступу до документів кооперативу він не мав. Що стосується рішення, викладеного у протоколі загальних зборів членів кооперативу від 31.01.2021р. про припинення повноважень голови правління ОСОБА_1 , то воно прийняте без результатів проведеної будь-якої службової перевірки і, як зазначено, звільнення відбулось не з причин допущених позивачем прогулів. Також відсутнє рішення загальних зборів членів кооперативу про надання повноважень правлінню кооперативу здійснити ті повноваження, які є виключно повноваженнями загальних зборів. Посада голови правління це керівна посада і до обслуговуючого персоналу не відноситься. Обслуговуючим персоналом у кооперативні по штатному розпису є бухгалтер, електрик, касир.

Наказ про звільнення та трудову книжку вручені позивачу 19.06.2021р. Позовну заяву направив до суду лише 10.09.2021р., оскільки хворів і проходив лікування, а також для оформлення документів скористався правом на правничу допомогу. Дані обставини є поважними щодо дотримання строків, передбачених ст. 233 та ст. 234 КЗпП. Крім того, вважають що слід застосувати і норми частини 1 глави ХІХ Прикінцевих положень КЗпП України. Зазначили, що останній раз позивачу була виплачена зарплата у січні 2020р, що підтверджується даними ДПІ. Всі розрахунки щодо нарахування невиплаченої зарплати, компенсації за невикористану відпустку, середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за час затримки розрахунку наведений у додаткових поясненнях від 08.02.2023р. Крім того, уточнили період не з 16.05.2020р. по 05.04.2017р., а з 16.05.2020р. по 05.04.2021р. щодо нарахування компенсації за невикористану відпустку. Судовий збір складає 908грн. за подачу позову до суду, який повинен сплатити позивачу відповідач.

В судовому засіданні відповідач голова правління ГБК «Сирена» Флоря Г.І. та представник відповідача ГБК «Сирена» за довіреністю Сергатий С.О. повністю заперечували проти задоволення позовних вимог, враховуючи викладені доводи у відзиві та вважають, що позивачем пропущені строки звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, просили закрити провадження по справі у зв`язку зі відсутністю предмета спору. Також зазначили, що посади голови правління кооперативу є виборною. ОСОБА_2 обраний головою правління 31.01.2021р. на загальних зборах членів кооперативу, а у ОСОБА_1 відсутні документи, на підставі яких він займав посаду голови правління. Вважають, що у позивача відсутні підстави для поновлення його на посаді голови правління, оскільки закінчився строк його повноважень, враховуючи норми ЗУ «Про кооперацію» та Статуту ГБК. Рішенням загальних зборів від 31.01.2021р. припинені повноваження ОСОБА_1 . Потім проводилась службова перевірка і за наказом голови правління від 05.04.2021р. його звільнено за прогули за нормами КЗпП України. У березні 2020р. ОСОБА_1 припинив ходити на роботу. У лютому та березні 2021р. ОСОБА_1 повинен був ходити на роботу, але він не ходив, тому були зафіксовані прогули. До цього часу ОСОБА_1 не передані документи кооперативу. Голова правління ОСОБА_2 почав ходити на роботу з 31.01.2021р. (відомості про керівника внесені до ЄДРПОУ 03.02.2021р.). Крім того, зазначили, що рішення загальних зборів членів кооперативу від 31.01.2021р. не були підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади за наказом від 05.04.2021р. За рішенням від 31.01.2021р. ОСОБА_1 звільнено з посади з причин закінчення строку повноважень. Оскільки відсутня дата обрання ОСОБА_1 на посаду голови правління ГБК, а тому на загальних зборах 31.01.2021р. його було звільнено за закінченням строку повноважень, тобто по Статуту, хоча сама по собі дата закінчення його повноважень відсутня. ОСОБА_1 був найманим працівником у 2013р. і отримував зарплату. У наказі від 05.04.2021р. зазначені три акти, але надано до суду із відзивом лише два. При цьому, вважають, що відсутні підстави надавати до суду третій акт, оскільки це не має значення для справи. У наказі зазначено: «… лютий-березень 2021р….», хоча в актах встановлені факти відсутності ОСОБА_1 на роботі 08.02. та 03.03.2021р. При направленні кооперативом рекомендованим листом запрошення ОСОБА_1 від 05.04.2021р., опис вкладень не складався.

Крім того, слід зазначити, що 11.01.2023р. відповідач та його представник самовільно залишили зал судових засідань і в судове засідання, яке призначалось на 09.02.2023р. не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Їхня явка судом не визнавалась обов`язковою. При цьому, неявка учасника справи та його представника не перешкоджала розгляду справи, а тому судове засідання було продовжене без них.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що чи 19, чи 29 серпня 2022р. було засідання правління про видачу ОСОБА_1 трудової книжки, на якому він (свідок) був присутній. Він (свідок) був членом правління; з якої причин ОСОБА_1 був звільнений, він не пам`ятає. Чи обирався ОСОБА_1 протягом 2019-2021р. головою правління кооперативу, він не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що у червні 2020р. ОСОБА_1 була видана трудова книжка. У 2019-2021р.р. ОСОБА_1 не обирався головою правління кооперативу на загальних зборах. Він (свідок) є членом правління кооперативу, але не знає підстави звільнення ОСОБА_1 , як голови правління.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що він член кооперативу, а з січня 2021р. є членом правління ГБК. 19.06.2021р. ОСОБА_1 на засіданні правління була вручена трудова книжка. На загальних зборах кооперативу протягом 2019-2021р.р. ОСОБА_1 головою правління не обирався. ОСОБА_1 не ходив на роботу, а тому його було звільнено і обрано головою правління ОСОБА_2 . Чи підписував він (свідок) акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, не пам`ятає. Коли був звільнений ОСОБА_1 , він не пам`ятає. Загальні збори членів кооперативу вирішили звільнити ОСОБА_1 з посади голови правління.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, прослухавши записи, які надані разом із відзивом відповідачем, і містяться на оптичному CD-R, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково за таких підстав:

встановлено, що за даними трудової книжки ОСОБА_1 , 1971р. народження (серія НОМЕР_1 ) маються записи: «16.05.2013р. Прийнятий на посаду голови правління ГБК «Сирена», на підставі протоколу №2 від 20.04.2013р., рішення зборів, наказ №1 від 16.05.2013р.», а також «05.04.2021р. Звільнений за прогули, п.4 ст. 40 КЗпПУ, на підставі наказу №15-к від 05.04.2021р.».

Крім того, судом досліджений наказ №1 від 16.05.2013р., підписаний головою правління ОСОБА_1 , за яким ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків голови правління ГБК «Сирена» з 16.05.2013р. з посадовим окладом 1800грн. на місяць. Підстава: протокол загальних зборів членів ГБК «Сирена» від 20.04.2013р.

Про перебування ОСОБА_1 на посаді голови правління кооперативу свідчить і протокол зборів правління ГБК від 15.05.2020р., на якому обговорювалися питання оголошення недовіри голові правління ОСОБА_1 тощо.

Відповідно до протоколу загальних зборів членів ГБК «Сирена» від 31.01.2021р. вирішувалося питання щодо припинення повноважень голови правління ОСОБА_1 (минула каденція). Зокрема, за виступами учасників доведена інформація до присутніх про відсутність в кооперативі документів про звільнення ОСОБА_1 , але в державному реєстрі, як зазначено, до сих пір обліковується інформація про ОСОБА_1 , як керівника ГБК «Сирена» тощо. Крім того, прийнято рішення: «Припинити повноваження правління ГБК «Сирена» (минула каденція). Звільнити ОСОБА_1 з посади голови правління. Процедуру звільнення оформити у відповідності до вимог законодавства за наявними документами. Внести зміни до відомостей про юридичну особу в ЄДРЮОФОПГФ, а саме: виключити зі складу керівників та підписантів ГБК «Сирена» Середенка Володимира Івановича». Крім того, прийнято рішення про обрання персонального складу правління ГБК та призначення головою правління ГБК ОСОБА_2 .

Відповідно до виписки з ЄДРЮОФОПГФ від 18.02.2021р., внесені відомості щодо керівника ГБК «Сирена» ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу №1/21 від 06.02.2021р. прийнято рішення про призначення внутрішньої службової перевірки по процедурам дотримання вимог трудового законодавства. Виділено в окреме провадження дослідження законності звільнення ОСОБА_1 . За наявності порушень, вирішено провести коригування поданої у зв`язку зі звільненням, звітності та викликати на комісійну співбесіду найманих працівників, а також встановлено строк для подання документів та пояснень не більше одного робочого дня з моменту проведення співбесіди.

Наказом №2-к від 12.02.2021р., виданим головою правління Флоря Г., призначено службову перевірку дотримання вимог трудового законодавства в частині обліку робочого часу, здійснення нарахувань, сплачених податків, надання відпусток, звільнення тощо, найманих працівників за 2020р. Строк встановлено до 28.02.2021р. Крім того, вирішено привести у відповідність до вимог трудового законодавства облік та звільнення найманих працівників. Підстави наказу: рішення загальних зборів від 31.01.2021р., штатний розпис на 2021р., рішення правління від 06.02.2021р.

17.02.2021р. за №10 на адресу ОСОБА_1 , головою правління Флоря Г. підготовлено листа про проведення вказаної вище службової перевірки та необхідність прибуття на засідання комісії 20.02.2021р. на 14-00, в т.ч. для проведення співбесіди, передачі документації (2013-2018р.р.). Листа направлено рекомендованим листом з описом вкладень 17.02.2021р., який вручено адресату 26.02.2021р., відповідно до трекінгу Укрпошти та накладній.

Відповідно до протоколу №2/21 від 20.02.2021р. засідання правління ГБК «Сирена» - знято з обговорення через відсутність запрошених осіб питання (п.13) щодо виклику на співбесіду ОСОБА_1 та інш.

Як вбачається з акту від 08.02.2021р., членами ГБК «Сирена» засвідчено факт відсутності на робочому місці найманого працівника ОСОБА_1 . Загальна тривалість часу відсутності на робочому місці перевищує три години. Аналогічний акт складено 03.03.2021р.

Відповідно до розпорядження №4 від 09.03.2021р., виданого головою правління ГБК Флоря Г., за результатами службової перевірки, призначеної наказом від 12.02.2021р., вирішено подальше проведення службової перевірки вважати недоцільним і службову перевірку закінченою.

Головою ревізійної комісії ГБК «Сирена» Сергатим С. складено на ім`я голови правління ОСОБА_3 доповідну записку від 26.03.2021р. щодо відвідування робочого місця та виконання посадових обов`язків, зокрема і щодо ОСОБА_1 (відсутність на робочому місці з січня 2020р. по лютий-березень 2021р.).

Розпорядженням голови правління Флоря Г. №5 від 31.03.2021р., зазначено про необхідність: відзвітувати по результатам службової перевірки на найближчому засіданні правління ГБК «Сирена»; підготувати документи на звільнення ОСОБА_1 за прогули тощо.

Відповідно до рішення, викладеного у протоколі №5/21 від 03.04.2021р., правління ГБК вирішило про те, що на виконання розпорядження голови правління підготовлені документи на звільнення ОСОБА_1 .

Наказом голови правління ГБК «Сирена» Флоря Г. №15-к від 05.04.2021р. звільнено ОСОБА_1 , голову правління ГБК «Сирена» за прогули (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин протягом лютого-березня 2021р. п.4 ст. 40 КЗпП України; провести повний розрахунок з ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства. Підстави: доповідна записка від 26.03.2021р., три акти про встановлення факту відсутності працівника на робочому місці (без дати та номеру).

У наказі наявний запис про те, що ОСОБА_1 ознайомлений та отримав копію примірника наказу 19.06.2021р. Дані обставини підтвердив позивач в судовому засіданні, як і ту обставину, що цього ж дня ним була отримала в кооперативі і трудова книжка.

Листом №30 від 05.04.2021р. повідомлявся ОСОБА_1 про необхідність прибуття за місцем роботи для отримання трудової книжки. Поштове відправлення направлено на адресу проживання позивача рекомендованим листом без опису вкладень, але адресатом його не отримано, про що свідчить запис працівника Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, про факт отримання 19.06.2021р. трудової книжки свідчить і запис у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. При цьому, суд звертає увагу на запис під №1 у цій Книзі, що ОСОБА_1 16.05.2013р. прийнятий на роботу головою правління на підставі наказу №1 від 16.05.2013р. і звільнений на підставі наказу №15-к від 05.04.2021р. Також звертається увага на те, що даних про звільнення ОСОБА_1 , зокрема 10.08.2020р. та видачу трудової книжки в інші дати немає.

За даними довідки №123 від 13.09.2022р., наданої до суду ГБК «Сирена», відповідно до наданої розрахунково-касової документації сума заборгованості із зарплати ОСОБА_1 з січня 2020р. становить 0грн. 00коп.: нараховано за січень/лютий 2020р. 7284грн. 08коп., виплачено 7284грн. 08коп. за цей період. Також йому нараховано та виплачено відпускні за використану відпустку 2018р. (з 01.07. 2018р. по 24.07.2018р.) за використану відпустку 2019р. (з 15.08.2019р. по 08.09.2019р.). На дату звільнення зарплата ОСОБА_1 становить 0грн. 00коп. Відповідно до протокольно-статутної документації ГБК, посадовий оклад голови правління на 2020р. загальними зборами членів ГБК не затверджувався. З березня 2020р. нарахувань зарплати ОСОБА_1 не здійснювалося через відсутність на робочому місці без поважних причин.

За наданими відповідачем та дослідженими судом наказами вбачається, що ОСОБА_1 перебував у відпустках з 01.08.2015р. по 31.08.2015р. (за період роботи з 01.07.2014р. по 31.07.2014р., наказ №1-в від 27.07.2015р.); з 01.07.2016р. по 31.07.2016р. (за період роботи з 01.09.2015р. по 30.06.2016р., наказ №1-в від 23.06.2016р.); з 01.08.2017р. по 31.06.2017р. (За період роботи з 01.08.2016р. по 31.07.2017р., наказ №1-в від 27.07.2017р.); з 01.07.2-018р. по 24.07.2018р. (за період роботи з 01.09.2017р. по 30.06.2018р., наказ №4 від 27.06.2018р.); з 15.08.2019р. по 08.09.2019р. (за період роботи з 16.08.2018р. по 14.09.2019р., наказ №18-к від 02.08.2019р.); відпустка становила по 24 календарні дні.

Відповідно до рішення загальних зборів членів ГБК, викладеного у протоколі №2/22 від 16.10.2022р., ОСОБА_1 виключено із членів ГБК «Сирена».

Крім того, за інформацією, викладеною у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), наданої Пенсійним фондом України та за відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми, виплачених доходів та утриманих податків станом на 14.09.2022р. вбачається, що ОСОБА_1 з травня 2013р. мав нарахування та отримував зарплату у ГБК «Сирена» () по серпень 2020р. включно, і відповідно здійснювалися сплати страхових внесків, а з вересня 2020р. по 05.04.2021р. (дата звільнення) відсутня інформація про кількість робочих днів і про суму заробітку.

За дослідженими матеріалами реєстраційної справи щодо ГБК «Сирена» встановлено, що ГБК (автокооператив «Сирена») зареєстрований, як юридична особа, громадська організація (за рахунок членських внесків) 17.03.1999р. (довідка №23-613).

Наявний Статут ГБК «Сирена», затверджений загальними зборами кооперативу 05.10.2012р. (протокол №03/12). Відповідно до п.9 Статуту, вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції якого належить, зокрема, - визначення розміру оплати праці голови правління; вирішування питань щодо звільнення членів правління та посадових осіб інших органів управління від виконання покладених на них обов`язків. Відповідно до п.10 правління є виконавчим органом, правління кооперативу обирається на загальних зборах членів кооперативу строком на 2 роки. Як передбачено у п.11 Статуту, голова правління кооперативу обирається відкритим голосуванням членами правління зі свого складу. В разі порушення вимог Статуту кооперативу, чинного законодавства України головою правління, члени правління мають право виразити йому недовіру та обрати нового голову правління. Голова правління кооперативу, зокрема приймає та звільняє з роботи обслуговуючий персонал кооперативу. Відповідно до п.15 Статуту, трудові відносини в кооперативі регулюються законодавством про працю, Статутом кооперативу та правилами внутрішнього розпорядку.

Статут ГБК «Сирена» у редакції, яка затверджена загальними зборами ГБК 17.12.2012р. (протокол №04/12). Положення Статуту, про які вказано вище, не змінилася в цій редакції Статуту.

21.08.2013р. внесені відомості щодо голови правління ГБК «Сирена» ОСОБА_1 на підставі рішення загальних зборів кооперативу від 04.08.2013р., що викладене у протоколі №11, про обрання його головою правління кооперативу.

Викладені попередні положення Статуту в редакції, затверджений загальними зборами 04.08.2013р. (протокол №12), є аналогічними.

Крім того, матеріали реєстраційної справи ГБК «Сирена» містять Нову редакцію Статуту кооперативу, яка затверджена загальними зборами ГБК 25.02.2017р. (протокол №1-17/1), яка була чинна станом на 05.04.2021р., тобто на дату звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління.

Так, відповідно до п.9 Статуту, вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції якого належить, зокрема, - утворення органів правління кооперативу, інших організацій кооперативу, визначення розміру оплати праці голови правління, а також кошторису кооперативу; вирішування питань щодо звільнення членів правління та посадових осіб інших органів управління від виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до п.10 правління є виконавчим органом, підзвітним загальним зборам членів кооперативу чи зборам уповноважених. Члени правління кооперативу в кількості 9 чоловік, голова правління та його заступник обираються на загальних зборах членів кооперативу (зборах уповноважених) на строк 2 роки. За рішенням загальних зборів (зборів уповноважених), до повноважень правління кооперативу може бути віднесене будь-яке питання, що належить до компетенції загальних зборів.

Як передбачено у п.11 цього Статуту, голова правління кооперативу та його заступники обираються з членів правління кооперативу на загальних зборах членів кооперативу (зборах уповноважених). В разі порушення вимог Статуту кооперативу, чинного законодавства України головою правління, члени правління мають право виразити йому недовіру та обрати нового голову правління. Голова правління кооперативу, зокрема, - здійснює керівництво і управління кооперативом приймає та звільняє з роботи обслуговуючий персонал кооперативу тощо. Відповідно до п.15 Статуту, трудові відносини в кооперативі регулюються законодавством про працю, Статутом кооперативу та правилами внутрішнього розпорядку. Кооператив може залучати до роботи за трудовим договором осіб, які не є його членами. За згодою сторін між кооперативом та найманим працівником може укладатися трудовий договір у формі контракту.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. У силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на гідне ставлення з боку роботодавця, інших працівників, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством (ст. 2 КЗпП України).

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 3 КЗпП, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Особливості праці членів кооперативів та їх об`єднань, колективних сільськогосподарських підприємств, фермерських господарств, працівників підприємств з іноземними інвестиціями визначаються законодавством та їх статутами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 КЗпП).

Способи захисту трудових прав визначені у ст. 232 КЗпП України. Під судовим захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Законом України «Про кооперацію» визначені правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні.

За нормами ст. 2 Закону, кооперативна організація - кооператив або кооперативне об`єднання; кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю (ч.1 ст. 3 Закону).

Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність (ч. 1 ст. 8 Закону).

Стаття 15 цього Закону визначає повноваження загальних зборів членів кооперативу, як вищого органу управління кооперативу.

За нормами ст. 16 Закону, виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п`ять років. Порядок обрання або відкликання членів правління та голови кооперативу, а також порядок проведення засідань правління кооперативу та прийняття ним рішень визначаються статутом кооперативу.

Відповідно до ст. 34 Закону, трудові відносини в кооперативних організаціях регулюються цим Законом, законодавством про працю, статутами кооперативних організацій та правилами їх внутрішнього розпорядку. Для здійснення мети і статутних завдань кооперативна організація може залучати до роботи за трудовим договором осіб, які не є її членами. У разі залучення осіб на визначений строк чи на час виконання певної роботи за згодою сторін між кооперативною організацією та найманим працівником може укладатися договір у формі контракту. Кооперативна організація самостійно визначає форми і систему оплати праці своїх членів і найманих працівників з урахуванням вимог, встановлених законодавством.

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації (ч. 1 ст. 21 КЗпП).

Слід зазначити, що в даному випадку позивачем не оскаржуються і не оспорюються рішення, які щодо нього були прийняті загальними зборами членів ГБК «Сирена» та правлінням кооперативу, а виключно предметом спору є, як вказує позивач, незаконність наказу про його звільнення з посади голови правління від 05.04.2021р., який виданий головою правління ГБК, поновлення на цій посаді та стягнення певних виплат, передбачених нормами КЗпП України. Отже, на думку суду, даний спір підлягає до розгляду у порядку цивільного судочинства, відповідно до норм ч.1 ст. 19 ЦПК України і є підсудним Придніпровському районному суду м.Черкаси, відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України (тобто за місцем реєстрації та проживання позивача).

Крім того, слід зазначити, що за встановленими обставинами по справі, вбачається, що між сторонами по справі склалися трудові відносини, ОСОБА_1 працював на посаді голови правління ГБК «Сирена» на підставі Статуту кооперативу, наказу про прийняття на посаду та рішення загальних зборів про його обрання, здійснював керівництво та управління кооперативом, він отримував заробітну плату, розмір якої був визначений загальними зборами членів кооперативу, у певні проміжки часу перебував у відпустках і був звільнений наказом від 05.04.2021р. по п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Також слід зазначити, що ним не оскаржуються рішення загальних зборів членів кооперативу та правління кооперативу, які його стосувалися, в тому числі і щодо його звільнення з інших підстав. Вказані обставини сторонами по справі визнаються.

Крім того, навіть, якщо і вважати, що строк дії повноважень голови правління Середенка В.І. закінчився у 2015р., про що вказав представник відповідача у судовому засіданні, то за нормами ч.1 ст. 39-1 КЗпП, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Отже, як на думку суду, трудовий договір із ОСОБА_1 є по факту безстроковим, оскільки його наказом від 05.04.2021р. було звільнено за нормами КЗпП, незважаючи на позицію сторони відповідача про те, що його повноваження закінчилися ще в 2015р., враховуючи норми Закону України «Про кооперацію» та Статуту кооперативу (щодо строку повноважень голови правління 2 роки).

Слід також звернути увагу на те, що п.10 Статуту, який був чинним на час обрання (прийняття) на посаду ОСОБА_1 у 2013 році, затвердженого загальними зборами членів кооперативу 17.12.2012р. (протокол №04/12) містив положення про те, що правління кооперативу обирається на загальних зборах членів кооперативу (зборах уповноважених) в кількості 10 чоловік строком на 2 роки.

При цьому, не було норми у Статуті про те, що голова правління обирається на 2 роки.

Крім того, відсутні дані вважати, що сторона відповідача з часу початку роботи ОСОБА_1 вимагала припинення з ним трудових відносин, існуючих між ними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є зокрема: розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41).

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України).

Отже, враховуючи норми законодавства і в даному випадку доводи сторони відповідача є безпідставними, оскільки до закінчення повноважень голови правління Середенка В.І. при існуючих трудових відносинах між сторонами, роботодавцем відповідачем по справі не був розірваний трудовий договір, виходячи із положень п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП.

В постанові Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 р. № 9 розкривається зміст поняття «прогул» як відсутність працівника на роботі протягом усього робочого дня або більше ніж три години безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Отже, відсутність працівника на роботі без поважних причин (прогул) за своєю природою є грубим порушенням трудової дисципліни і, як наслідок, тягне накладення одного з видів дисциплінарного стягнення догану або звільнення, з дотриманням правил, встановлених ст. 147149 КЗпП.

Прогул є порушенням трудової дисципліни, за що ст. 147 КЗпП передбачено притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, у т. ч. накладення такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення, і повинно здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень.

Факт прогулу має бути зафіксований шляхом складання акту, який є підставою для внесення відповідних відміток у табель обліку використання робочого часу працівників.

Відповідно до ст. 147 КЗпП, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством (ст. 147-1 КЗпП в редакції, чинній на час виниклих спірних правовідносин).

Як передбачено ст. 149 КЗпП, до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, за результатами розгляду справи та дослідженими доказами, суд приходить до висновку про те, що наказ від 05.04.2021р., який виданий головою правління ГБК «Сирена» ОСОБА_2 про звільнення з посади голови правління кооперативу ОСОБА_1 , є незаконним (протиправним) та підлягає до скасування.

Так, за норми п.11 Статуту в редакції, чинній на час звільнення ОСОБА_1 з посади, та затвердженого загальними зборами членів кооперативу 25.02.2017р. (протокол №1-17/1), голова правління має повноваження щодо прийняття та звільнення з роботи обслуговуючого персоналу кооперативу. Відповідно, голова правління кооперативу є керівною посадою і ця посада не відноситься до обслуговуючого персоналу.

Крім того, враховуючи норми п.9 цього Статуту, загальні збори членів кооперативу мають повноваження щодо утворення органів правління кооперативу, інших організацій кооперативу, ревізійної комісії та щодо вирішування питань щодо звільнення членів правління та посадових осіб інших органів управління від виконання покладених на них обов`язків. Саме за п.8 Статуту правління кооперативу є виконавчим органом управління кооперативу.

Отже, саме загальні збори членів кооперативу вирішують питання щодо звільнення голови правління кооперативу.

За встановленими обставинами, відповідно до рішення загальних зборів членів кооперативу від 31.01.2021р., яке викладене у протоколі, припинені повноваження правління ГБК (минула каденція), звільнено ОСОБА_1 з посади голови правління.

При цьому, відсутні докази про те, що рішення загальних зборів членів кооперативу щодо звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління прийняте з-за його прогулів. Навпаки, встановлено, що при обговоренні питання щодо звільнення були: минула каденція (формальне закінчення повноважень правління, яке відбулось, як зазначено, у 2015р.); відсутність звіту ОСОБА_1 за 2019р., січень-березень 2020р.; бездіяльність осіб з числа членів кооперативу, відповідальних за актуалізацію достовірних відомостей в реєстрі, блокування діяльності ГБК; відсутність документального підтвердження звільнення ОСОБА_1 тощо.

Крім того, вже після рішення від 31.01.2021р., правління ГБК на засіданні 06.02.2021р., 20.02.2021р. та новий голова правління Флоря Г.І. 12.02.2021р. ініціювали питання щодо звільнення ОСОБА_1 з посади, призначення та проведення службової перевірки дотримання вимог трудового законодавства в частині обліку робочого часу тощо найманих працівників, в т.ч. ОСОБА_1 , за 2020 рік, а не 2021р. (враховуючи вказані обставини звільнення у наказі від 05.04.2021р. прогули у лютому-березні 2021р.).

Між тим, слід зазначити, що відсутнє й рішення загальних зборів, враховуючи норми п.п.10.4 п.10 Статуту, за яким питання, які належать до компетенції загальних зборів членів кооперативу (зокрема, в частині звільнення з посади голови правління) були віднесені (передані) до повноважень правління кооперативу, яке ініціювало питання звільнення найманого працівника ОСОБА_1 ).

Відповідно, і з цих обставин, суд вважає, що у голови правління не було самостійних повноважень приймати наказ від 05.04.2021р. про звільнення з посади ОСОБА_1 .

Крім того, на час дії Статуту у 2013р., відсутні підстави вважати, що між ОСОБА_1 і кооперативом був укладений трудовий договір у формі контракту (з найманим працівником), оскільки таке можливо з особами, які не є членом кооперативу, враховуючи норми п.15 Статуту, а ОСОБА_1 на час його обрання був членом кооперативу (п.7 Статуту член кооперативу має право обиратися і бути обраним в керівні органи кооперативу). Крім того, в 2022р. прийнято рішення про припинення членства ОСОБА_1 в кооперативі.

Слід зазначити, що правова оцінка законності прийнятим рішенням загальних зборів від 31.01.2021р. та рішенням правління кооперативу, судом не дається, оскільки це виходить за межі позовних вимог, враховуючи норми ст. 13 ЦПК України.

Що стосується підстав звільнення, то слід зазначити, що за результатами призначеної за наказом від 12.02.2021р. і проведеної службової перевірки з питань дотримання вимог трудового законодавства в частині обліку робочого часу тощо найманих працівників, в т.ч. ОСОБА_1 , за 2020 рік, головою ревізійної комісії ГБК Сергатим С. була складена доповідна записка від 26.03.2021р., яка була зокрема, і підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади за п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП.

При цьому, службова перевірка стосувалася періоду 2020р., а в наказі від 05.04.2021р. викладені обставини порушення норм трудового законодавства ОСОБА_1 , які, як зазначено, мали місце у лютому-березні 2021р. Отже, при проведенні призначеної службової перевірки комісія вийшла за межі предмету перевірки (періоду перевірки за 2020 рік), визначеного наказом від 12.02.2021р., а тому вказана доповідна записка не є належним та допустимим доказом. Враховуючи положення п.12 Статуту, відповідачем не доведено, що ревізійна комісія та/або її голова мали повноваження щодо проведення службової перевірки дотримання вимог трудового законодавства ОСОБА_1 в частині відвідування ним робочого місця, враховуючи, що службова перевірка призначена наказом голови правління ОСОБА_3 за наказом від 12.02.2021р. без визначення складу комісії, чи особи (органу), який вправі таку перевірку проводити.

Крім того, в наказі від 05.04.2021р. підставами для звільнення ОСОБА_1 вказані три акти про встановлення факту відсутності працівника на робочому місці. При цьому, не вказані дати, складання та оформлення цих актів. Відповідачем разом із відзивом надані лише два акти, які датовані 08.02.2021р. та 03.03.2021р. Третій акт наданий суду не був, і під час розгляду справи на запитання головуючого, сторона відповідача зазначила, що не є доцільним надавати ще один акт, оскільки є достатнім надані два. Отже, враховуючи, що судом, в даному випадку, досліджуються докази, які надані стороною відповідача, то суд позбавлений можливості перевірити факт відсутності на робочому місці ОСОБА_1 за третім актом, який вказаний як підстава для звільнення, якщо він насправді був складений.

Між тим, суд дослідивши акти від 07.02. та 03.03.2021р., встановив, що хоча акти і датовані цими датами, але з їх змісту не зрозуміло, коли саме (чи протягом одного робочого дня, чи протягом всіх робочих днів в відповідному місяці до дати складання актів, години відсутності, враховуючи графік роботи кооперативу та визначений час на відпочинок тощо), за яким саме робочим місцем (адреса, чи мало місце перебування працівника поза межами території кооперативу, де він відповідно до трудових обов`язків повинен виконувати доручену йому роботу (повноваження) тощо) було встановлено факти відсутності працівника ОСОБА_1 на робочому місці, загальною тривалістю, яка перевищує три години.

Крім того, суд звертає увагу, що наказ від 05.04.2021р. містить посилання на обставини прогулів ОСОБА_1 , які мали місце протягом лютого-березня 2021р.

Також, з огляду на положення ст. 149 КЗпП, отримання письмових пояснень від працівника є обов`язковою передумовою застосування дисциплінарного стягнення.

За дослідженими доказами, які надані відповідачем, судом встановлено, що листом №10 від 17.02.2021р. ОСОБА_1 повідомлялося про необхідність прибуття на засідання комісії 20.02.2021р. для проведення співбесіди задля виконання рішення правління ГБК від 06.02.2021р. на предмет дотримання вимог трудового законодавства найманих працівників.

Даного листа було направлено рекомендованим листом з описом вкладень 17.02.2021р., який отриманий адресатом лише 26.02.2021р., про що свідчать трекінг Укрпошти, тобто вже після дати, на яку викликався ОСОБА_1 .

Отже, як на думку суду, відповідачем не було вчинено дій щодо виклику та направлення листа завчасно, з врахуванням часу задля надання можливості позивачу його отримати, підготуватися та з`явитися до комісії. Крім того, не пересвідчившись про причини неявки ОСОБА_1 за викликом, в т.ч. для надання пояснень щодо предмета призначеної службової перевірки, на засіданні правління ГБК 20.02.2021р. визначено про зняття з обговорення через відсутність запрошеної особи, зокрема ОСОБА_1 , про що свідчить протокол №2/21, який наданий відповідачем до суду та досліджений в судовому засіданні.

Також суд зазначає, що відповідачем не було надано доказів про те, що ним були вжиті всі заходи щодо відібрання письмових пояснень від ОСОБА_1 стосовно відсутності працівника на роботі без поважних причин протягом лютого-березня 2021р., на виконання наказу саме голови правління Флоря Г. від 12.02.2021р. №2-к, хоча контроль за виконанням цього наказу покладено на ОСОБА_7 .

На думку суду, не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та переконливими доказами доводи сторони відповідача про законність винесеного наказу від 05.04.2021р.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 05.04.2021р. №15-к про звільнення ОСОБА_1 з посади підлягає до скасування, оскільки відповідачем була порушена процедура (порядок), встановлені КЗпП України для застосування дисциплінарних стягнень (в даному випадку звільнення позивача) і позивача слід поновити на посаді голови правління ГБК «Сирена» з 06.04.2021р.

Роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. (ч.1 ст. 47 КЗпП).

Відповідно до ст. 48 КЗпП, облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". На вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати (ст. 74 КЗпП).

Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору (ч.1 ст. 75 КЗпП).

Обчислення стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку передбачено ст. 82 КЗпП та Законом України «Про відпустки». Відповідно до ч.1 ст. 83 цього Кодексу, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законом України «Про оплату праці» та інш.

Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України).

Стаття 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95 (1949), яка ратифікована 30.06.1961р. закріплює, що відповідно до мети цієї Конвенції, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України).

Як визначено ст. 116 згаданого Кодексу (в редакції, чинній на час виниклих спірних правовідносин), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Крім того, відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. у № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП (в редакції на час виниклих правовідносин) стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком (ст. 238 КЗпП України).

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Під час розгляду справи судом встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 з посади з ним не був відповідачем повністю проведений розрахунок заборгованості по заробітній платі, враховуючи норми ст.ст. 115, 116 КЗпП України, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заробітну плату за період з лютого 2020р. по 05.04.2021р. у розмірі 77061грн. 00коп. з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України. При цьому, заборгованість із заробітної плати складає: лютий 2020р. - 4723,00 грн., березень 2020р. - 4723,00грн., квітень 2020р. - 4723,00 грн., травень 2020р. 4723,00 грн., червень 2020р. - 4723,00грн., липень 2020р. - 4723,00 грн., серпень 2020р. - 4723,00 грн., вересень 2020р. 5000,00грн., жовтень 2020р. - 5000,00 грн., листопад 2020р. - 5000,00 грн., грудень 2020р. - 5000,00грн., січень 2021р. 6000,00 грн., лютий 2021р. 9000,00 грн., березень 2021р. - 9000,00грн.

Слід зазначити, що розміри заробітної плати за період з лютого 2020р. по січень 2021р. включно визначені як мінімальні розміри заробітної плати, відповідно до законодавства України про державний бюджет на відповідний рік та відповідні періоди, а за період з лютого та березня 2021р. розмір посадового окладу, який визначений рішенням загальних зборів членів кооперативу від 31.01.2021р., про що зазначено головою правління у клопотанні, яке датоване 16.09.2022р. і надійшло до суду 19.09.2022р.

Крім того, судом врахована інформація щодо ОСОБА_1 , надана стороною позивача з реєстру застрахованих осіб органів Пенсійного фонду України (форма ОК-5) та відомостей органів ДПІ станом на 14.09.2022р.

Також, в судовому засіданні встановлено, що дні щорічної відпустки за період з 2013р. по 16.05.2019р. ОСОБА_1 використав повністю. Відповідно, кількість невикористаних днів щорічної відпустки складає: з 16.05.2019р. по 16.05.2020р. 24 дня; з 16.05.2020р. по 05.04.2021р. 21 день. Всього ОСОБА_1 не використано відпустки 45 календарних днів

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Місяць, в якому повинна була бути виплачена компенсація за невикористану відпустку квітень 2021р. Однак, з лютого 2020р. будь-які виплати ОСОБА_1 не здійснювались.

Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податку від 14.09.2022р. № 2301-22-07306, які досліджені судом, останнє нарахування та виплати проводились в 1 кварталі 2020р. Таким чином, останні 12 місяців необхідно вираховувати за 2-4 квартали 2019р. та 1 квартал 2020 р. За 2 квартал 2019р. виплати ОСОБА_1 склали 15 000 грн.; за 3 квартал 2019р. 13948,36 грн.; за 4 квартал 2019р. 14523,81 грн.; за 1 квартал 2020р. 15639,54 грн. Всього за останні 12 місяців виплати ОСОБА_1 склали 59 111,71 грн.; розрахунковий період, який мав бути: лютий 2020р. - березень 2021р.; сума доходу - 59 111,71 грн.; кількість днів розрахункового періоду: 365 календарні дні 11 (святкові і неробочі) - 354 днів. Середньоденна зарплата складає: 59 111,71 грн. / 354 календарні дні = 166,98 грн. Компенсація зі дні невикористаної відпустки становить, відповідно 166,98 грн. ? 45 календарні дні = 7 514,10 грн., які і слід стягнути з відповідача на користь позивача з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (Порядок).

Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то вони також підлягають до задоволення і з відповідача на користь позивача слід стягнути 285856грн. 19коп., з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України, які нараховані за період з 06.04.2021р. (наступний день після звільнення) по 09.02.2023р. (дата розгляду справи по суті).

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП в редакції, чинній на час виниклих спірних правовідносин, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Абзацом другим пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 вказаного Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Пунктом п`ятим розділу IV цього Порядку передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом восьмого розділу IV Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Відповідачем ГБК «Сирена» не було надано інформацію про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 . Згідно із поясненнями сторони відповідача, які викладені у клопотанні від 16.09.2022р. заробітна плата голови правління, згідно із протоколом загальних зборів від 31.01.2021р. складає 9000 грн.00коп.

Отже, місяцем звільнення позивача є квітень 2021р. Останніми 2 місяцями роботи є лютий та березень 2021р. Заробітна плата голови правління (згідно протоколу загальних зборів від 31.01.2021р.) за лютий 2021р. становить 9000 грн. 00коп. та березень 2021р. 9000 грн. 00коп. Разом за останні два місяці складає 18 000 грн. 00коп. У березні 2021р. мається 22 робочих дня, в лютому 2021р. 20 робочих днів, а всього 42 дня. Відповідно, середньоденна заробітна плата складає 18 000 грн. / 42 робочі дні = 428,57 грн.

Починаючи з наступного дня після звільнення - 06.04.2021р. по день розгляду справи по суті - 09.02.2023р. пройшло 667 днів.

Отже, середня заробітна плата за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 428,57 грн. х 667 днів = 285 856,19 грн.

Спір щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не зі своєї вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. Згідно із частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Аналізуючи зміст частини другої статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору та відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, і не залежить від здійснення роботодавцем нарахування таких виплат.

Отже, при прийнятті вказаного судового рішення судом враховані висновки, які викладені у постанові ВП ВС №755/12623/19 від 08.02.2022р.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за час затримки розрахунку при звільненні з 06.04.2021р. по 09.02.2023р. у розмірі 285856грн. 19коп., то в цій частині у задоволенні вимог слід відмовити, оскільки не допускається подвійне стягнення такого нарахування та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за цей же період і в такому ж розмірі, враховуючи, що останні позовні вимоги судом вже задоволені. Слід зазначити, що вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Слід також зазначити, що безпідставними є посилання відповідача, які викладені у відзиві на позов та у заяві від 25.11.2021р., яка надійшла до суду 25.11.2021р. про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску останнім строків звернення до суду з цим позовом, які передбачені у ст.233 КЗпП України в редакції, чинній на час виниклих спірних правовідносин. По-перше, поняття строки позовної давності, відповідно до ст. 257 ЦК України та строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України, не є тотожними. По-друге, пунктом 1 глави ХІХ Прикінцевих положень КЗпП України, в редакції, яка чинна з 02.04.2020р., під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Слід зазначити, що датою початку карантину в країні є 12.03.2020р. відповідно до постанови КМУ №211 від 11.03.2020р. і в подальшому послідуючими постановами КМУ термін дії карантину продовжувався, в тому числі і протягом всього 2021р.

На даний час через COVID-19 уряд продовжив на всій території України дію карантину до 30 квітня 2023р. Тому, суд вважає, що позивачем строки звернення до суду із позовними вимогами щодо захисту трудових прав не порушені, враховуючи і вище викладену позицію ВП ВС.

Отже, за результатами розгляду справи, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи вище викладене. Слід зазначити, що доводи заперечень відповідача щодо позову є безпідставними та є такими, що спростовані дослідженими доказами, яким дана належна правова оцінка.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст. 430 ЦПК України, слід допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» з 06.04.2021 та стягнення заробітної плати за 1 місяць.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908грн. 00коп. за позовні вимоги про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні. Остаточні вимоги ОСОБА_1 в цій частині складають 285856грн. 19коп., а тому слід стягнути з позивача в дохід держави судовий збір у розмірі 1950грн. 56коп., як недоплачену суму за вимогу майнового характеру, у задоволенні якої йому відмовлено.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 4612грн. 31коп., який складається з 908грн. 00коп. за позовні вимоги немайнового характеру та 3704грн. 31коп. за позовні вимоги майнового характеру, які були судом задоволені, а позивач від сплати такого судового збору звільнений, про що вказано вище.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м. Черкаси, просп. Хіміків, 53) від 05.04.2021р. № 16-К про звільнення з посади ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на посаді голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м. Черкаси, просп. Хіміків, 53) з 06.04.2021р.

Стягнути з Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м.Черкаси, просп. Хіміків, 53) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) заробітну плату з лютого 2020р. по 05 квітня 2021р. в розмірі 77 061грн. 00коп. з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.

Стягнути з Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м.Черкаси, просп. Хіміків, 53) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 45 календарних днів в розмірі 7 514грн. 10коп. з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.

Стягнути з Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м.Черкаси, просп. Хіміків, 53) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.04.2021р. по 09.02.2023р. в сумі 285 856грн. 19коп. з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.

Стягнути з Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м.Черкаси, просп. Хіміків, 53) в дохід держави судовий збір у розмірі 4612грн. 31коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1950грн. 56коп.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на посаді голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м. Черкаси, просп. Хіміків, 53) з 06.04.2021 та стягнення заробітної плати за 1 місяць.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 16.02.2023р.

Головуючий: С. М. Позарецька