Справа № 158/2580/22
Провадження № 2/0158/34/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2023 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді Костюкевича О.К.,
секретаря Хмілевської І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ КБ «Надра», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Дніпрофінансгруп», про зняття арешту з нерухомого майна, -
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ КБ «Надра», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Дніпрофінансгруп», про зняття арешту з нерухомого майна.
Зазначає, що йому стало відомо, що державним виконавцем ВДВС Ківерцівського РУЮ накладено арешт на все майно у ВП № 35090550, яке відкрите на підставі виконавчого листа № 2-943/11 від 05.03.2012, який 27.06.2013 було повернуто стягувачу, виконавче провадження закрито, проте арешт з майна знято не було, а тому він позбавлений можливості відчужити належне йому майно.
Оскільки іншим шляхом зняти обтяження (арешт) з всього його майна неможливо, вимушений звернутися з даним позовом до суду.
Просить суд зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна та коштів боржника Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) від 03 листопада 2012 року у виконавчому провадженні № 35090550.
Ухвалою суду від 08.11.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 13.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 27.12.2022 залучено до участі в даній цивільній справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, згідно з поданою заявою просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати просить залишити за собою.
Представник відповідача Ківерцівського ВДВС у Луцькому районі Волинської області відзиву на позовну заяву не подавав, водночас було подано заяву про розгляд справи у відсутності їх представника та вирішення справи на розсуд суду.
Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.
Водночас третьою особою ТОВ «ФК «Дніпрофінінасгруп» було надіслано суду пояснення у справі, відповідно до яких просять залишити позов без розгляду, оскільки ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі договору про відступлення права вимоги від 05.08.2020 право вимоги за кредитним договором позивача передано ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», тобто воно набуло право вимоги до позивача. Водночас вони заперечують щодо зняття арешту з майна, так як рішення Ківерцівського районного суду Волинської області у справі № 2-943/11 про стягнення з позивача на користь АТ «Надра», на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 35090550, в межах якого і було накладено оспорюваний арешт, до цього часу не виконано, тому зняття арешту є передчасним.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що з витягами із інформаційної бази (а.с. 12-13), витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень (а.с. 14), інформації з Єдиного реєстру боржників (а.с. 10-11) станом на 29.09.2022 позивач ОСОБА_1 в реєстрі боржників не перебуває, виконавчі провадження щодо нього завершені.
В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2016 р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також, провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.
Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
При цьому, ЗУ «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа після повернення виконавчого документа стягувачу.
Крім того, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Отже, суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Так, суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років ВП № 35090550) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, оскільки з моменту набуття права вимоги до позивача за кредитним договором новий стягувач ТОВ «Брайт Інвестмент» з 18.12.2020 (моменту набуття права вимоги), до позивача, виконавчої служби не звертався, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
За таких обставин та враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржників виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, оскільки, судом достовірно встановлено на підставі зібраних у справі доказів те, що арешт на майно ОСОБА_1 не знято та, враховуючи що його наявність перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав щодо розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом скасування наявного арешту.
Судові витрати за заявою позивача залишити за ним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 30, 76-89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна та коштів боржника Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) від 03 листопада 2012 року у виконавчому провадженні № 35090550.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Ківерцівський відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), м. Ківерці вул. Шевченка, 6 Луцького району Волинської області, п/і 45201.

Треті особи:

Публічне акціонерне товариство КБ «Надра», вул. Артема, 15 м. київ, п/і 04053, .

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, вул. Січових Стрільців, 17 м. Київ,п /і 04053, .

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», вул. Автотранспортна, 2 офіс 2050 м. Дніпро п/і 49089, .

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повне судове рішення складене 21.02.2023