Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2023 Справа №607/750/23

Провадження №2/607/1130/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.09.2020 розірвано. У даному шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу їх син проживає разом з нею, перебуває на її утриманні та нею щомісячно несуться значні витрати на утримання сина, зокрема, пов`язані із навчанням, витрати на харчування, одяг, розваги дитини, витрати пов`язані з лікуванням дитини. Вказує, що відповідач, як батько надає допомогу в утриманні сина, однак така допомога не є регулярною, а отриманих коштів не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Водночас позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки є працездатним, у нього наявний регулярний дохід та як, він працює інспектором роти тактико - оперативного реагування Департаменту патрульної поліції України у м. Тернополі, при цьому інших дітей у нього на утриманні немає, а стан здоров`я є задовільним. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.01.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав та не заперечив з приводу його задоволення. Разом з тим зазначив, що заперечує з приводу мотивів позову, оскільки він належним чином виконує батьківські обов`язки, бере участь у вихованні сина та регулярно фінансово допомагає у його утриманні, однак вони з позивачем не можуть погодити сталу суму коштів аліментів.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.09.2020 у справі № 607/12282/20 розірвано.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 04.01.2017 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

27.05.2021 ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , у зв`язку із чим змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що слідує із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 27.05.2021 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському району Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №938 від 18.08.201 виданої Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області Петриківського старостинського округу, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входить син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки №1 від 10.01.2023 виданої Тернопільським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №5 Тернопільської міської ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує старшу групу № 1 Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №5 з 01.09.2021 по сьогоднішній час.

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній син сторін проживає разом з позивачем, водночас, сторони не дійшли згоди з приводу розміру його матеріального утримання.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та інше.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ч.2 ст. 182 СК України).

У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач визнав позов, й в суду відсутні підстави сумніватися в достовірності визнаних відповідачем обставин й в добровільності їх визнання, а тому приймаючи до уваги інтереси неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його права на належне матеріальне забезпечення, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, шляхом стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.01.2023 і досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд зауважує, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

ОСОБА_3 має право на пільги встановлені законодавством для учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 яке видане 19.05.2015.

Відповідно до вимог ч. 6 статті 141 ЦПК України, оскільки позивач та відповідач звільнені від сплати судових витрат, такі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.01.2023 і досягнення дитиною повноліття.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. віднести за рахунок держави.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 20.02.2023.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець