Єдиний унікальний номер 341/1751/22
Номер провадження 2/341/92/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Представник Скиданюк М. В. в інтересах ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У позові просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 4892,96 грн за кредитним договором від 28.12.2020 № 2020/ОВР/419-000550, судові витрати покласти на відповідача.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 28.12.2020 № 2020/ОВР/419-000550, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 4892,96 грн, з яких: 3788,01 грн заборгованість за кредитом прострочена, 799,21 грн заборгованість за відсотками прострочена, 305,74 грн заборгованість за платежами відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 14.12.2022 відкрито провадження у справі і справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу, у випадку заперечення проти позову, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду подати до суду відзив на позов, копію якого разом із доданими до нього документами надіслати позивачу. Справу призначено до розгляду на 10.01.2023.

Копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками надіслані на офіційну зареєстровану адресу відповідача, які він отримав 04.01.2023 згідно з даними повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 22).

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки, є день вручення судової повістки під розписку.

Таким чином, відповідач вважається повідомленим належним чином, а документи йому врученими.

Проте своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав. Ходом розгляду справи не цікавився.

При цьому до позову долучено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а. с. 15).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частина третя статті 223 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки такі повідомлені належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії заяви-договору № 2020/І_С/419-001222 відповідач ОСОБА_1 приєднався до договору комплексного банківського обслуговування і 22.12.2020 підписав договір № 2020/ОВР/419-000545 (далі Договір) (а. с. 4).

Положеннями заяви-договору визначено, що заява-договір разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів (що всі розміщенні на сайті Банку), є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між АБ «Укргазбанк», реквізити якого визначені у Правилах, та клієнтом, реквізити якого зазначені у цій заяві-договорі.

У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Крім того, ОСОБА_1 підписав у заяві наступні положення: прошу вважати наведений у цій заяві-договорі зразок мого підпису обов`язковим при здійсненні операцій за рахунком та іншими рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені у Банку. Надаю Банку право самостійно (без надання мною окремих розрахункових документів) в порядку та строки, визначені Правилами, списувати кошти на умовах договірного списання з будь-яких моїх субрахунків/рахунків. Погоджуюсь на обслуговування мого депозитного рахунку на умовах Правил щодо розміщення на сайті Банку (п. 3.7- 3.9).

Відповідно до Договору програма кредитування пакет «ЕКО-кредитка», орієнтована сума кредиту 10000,0 грн, строк кредитування 12 місяців, процентна ставка 42 % річних, процентна ставка на пільговий період 0,00001 % річних, процентна ставка на прострочену заборгованість 48 %.

Відповідно до даних виписки з розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 договором від 28.12.2020 № 2020/ОВР/419-000550 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки АБ «Укргазбанк» станом на 16.11.2022 заборгованість за кредитом (прострочена) становить 3788,01 грн, заборгованість за процентами (прострочена) становить 799,21 грн, заборгованість за платежами відповідно до частини другої статті 625 ЦК України становить 305,74 грн, що разом становить 4892,96 грн (а. с. 12).

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, суд виходить з такого.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку ПАТ АБ «Укргазбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Приписами статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4892,96 грн за кредитним договором від 28.12.2020 № 2020/ОВР/419-000550. Проте суд установив, що на підтвердження підстав позову Банк надав копію заяви-договору № 2020/І_С/419-001222 відповідач ОСОБА_1 приєднався до договору комплексного банківського обслуговування і 22.12.2020 підписав договір № 2020/ОВР/419-000545. Жодних доказів саме укладення між сторонами кредитного договору від 28.12.2020 № 2020/ОВР/419-000550 матеріали справи не містять. Також, відсутні докази надання відповідачу коштів на підставі договору від 28.12.2020 № 2020/ОВР/419-000550.

Виходячи із наведеного, дослідивши усі надані Банком докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, про відсутність підстав вважати, що між позивачем та відповідачем існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання договору саме від 28.12.2020 № 2020/ОВР/419-000550. Позивач не довів та не надав суду належних доказів того, що між сторонами був укладений відповідний договір.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Підстава позову обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутись до суду з позовними вимогами до відповідача.

У цій справі позивач не довів наявність фактичних підстав, якими обгрунтовано зміст позову, зокрема факт укладення договору з відповідачем від 28.12.2020 № 2020/ОВР/419-000550, заборгованість за яким просить стягнути.

Таким чином, суд, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих стороною позивача доказів, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, дійшов висновку про недоведеність обгрунтованості позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову на підставі статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 УПК України підписав судове рішення без його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 43, 76-81, 89, 95, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 січня2023 року.

Учасники:

Позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», місцезнаходження: вул. Єриванська, 1, м. Київ, адреса для листування: вул. Мельника, 11 А, м. Івано-Франківськ, ;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ