Справа №560/904/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судових засідань Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", співвідповідачів Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Публічного акціонерного товариства "Омега банк", третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним Кредитного договору №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року, Іпотечного договору №1703/0408/55-004-Z-1 від 15 квітня 2008 року, Договору поруки №1703/0408/55-004-Р-1 від 15 квітня 2008 року, Договору поруки №1703/0408/55-004-Р-2 від 15 квітня 2008 року та застосування правових наслідків недійсності правочинів,

в с т а н о в и в:

Позивач Публічне Акціонерне Товариство "Альфа-Банк", через свого представника Василюк І.С. (довіреність №000671/14 від 20.08.2014 року) звернулося в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просить:

- стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість - 400470,62 грн., а саме: за кредитом - 366844,85 грн., по відсотках - 22537,79 грн., пеня - 11087,98 грн.;

- стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 червня 2015 року, головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Сидоренко З.С.

Ухвалою суду від 10 червня 2015 року судом відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В ході розгляду справи 01 квітня 2016 року від позивача Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" надійшла заява про уточнення та збільшення розміру позовних вимог з урахуванням якої позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" викладені в наступній редакції:

- стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість, що утворилася станом на 10 березня 2016 року внаслідок порушення умов кредитного договору №1703/040855-004, укладеного 15 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_1 у розмірі 21215,97 доларів США у т.ч.: 15653,47 доларів США заборгованості за кредитом, 2667,10 доларів США заборгованості за процентами, 2895,40 доларів США пені за останній календарний рік;

- стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" сплачені та документально підтвердженні судові витрати, у т.ч. сплачений судовий збір.

При цьому, 02 вересня 2015 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 пред`явив зустрічний позов до ПАТ "Альфа-Банк" в якому просить:

- визнати порушеним його право - споживача фінансових послуг банку;

- визнати недійсними:

- кредитний договір №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_1 ;

- Іпотечний договір №1703/0408/55-004-Z-1 від 15 квітня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_1 ;

- Договір поруки №1703/0408/55-004-Р-1 від 15 квітня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_1 ;

- Договір поруки №1703/0408/55-004-Р-2 від 15 квітня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_1 ;

- скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стафійчук С.Є., зареєстровану в реєстрі за №709 та іпотеку накладену у зв`язку з укладенням між ОСОБА_1 та ВАТ "Сведбанк" Іпотечного договору №1703/0408/55-004-Z-1, шляхом виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек;

- стягнути з ПАТ "Альфа-Банк" на його користь понесені ним судові витрати в сумі 3654 грн.

Окрім цього, 03 серпня 2016 року та 29 травня 2017 року представником відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , подано заяви про збільшення розміру позовних вимог за поданою зустрічною позовною заявою, згідно яких вищевказані позовні вимоги зустрічного позову доповнені наступними вимогами:

- визнати частково недійсним укладений 15 червня 2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа-Банк" договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в частині переуступки права вимоги за кредитним договором №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року до ОСОБА_1 .

- визнати частково недійсним укладений 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та іпотечними договорами, в частині переуступки права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року та Іпотечним договором №1703/0408/55-004-Z-1 від 15 квітня 2008 року.

Ухвалою від 30 січня 2017 року суд прийняв зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ "Альфа-Банк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним Кредитного договору №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року, Іпотечного договору №1703/0408/55-004-Z-1 від 15 квітня 2008 року, Договору поруки №1703/0408/55-004-Р-1 від 15 квітня 2008 року, Договору поруки №1703/0408/55-004-Р-2 від 15 квітня 2008 року та застосування правових наслідків недійсності правочинів до спільного розгляду з первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У свою чергу, судом ухвалами від 30 січня 2017 року, від 29 травня 2017 року та від 12 лютого 2018 року, до справи за зустрічним позовом залучені в якості співвідповідачів та в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", Публічне акціонерне товариство "Омега Банк".

Подальший хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Разом з тим, ухвалою суду від 12 лютого 2018 року залишено без розгляду первісний позов Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з підстав визначених п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, а саме у зв`язку з неподачею позивачем без поважних причин витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Згідно постанови Апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2018 року вказану ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 12 лютого 2018 року про залишення без розгляду первісного позову Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року постанову Апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2018 року залишено без змін.

Так, 11 січня 2020 року дана справа повернулася до Дубровицького районного суду Рівненської області для її подальшого розгляду.

Однак, послідуючі судові засідання, які були призначені після повернення справи до суду, а саме 04 лютого 2020 року, 04 березня 2020 року, 16 квітня 2020 року, 26 червня 2020 року, 24 вересня 2020 року, 18 листопада 2020 року, 21 січня 2021 року, 18 березня 2021 року, 18 травня 2021 року, 09 вересня 2021 року, не були проведені у зв`язку з надходженням до суду на кожне із призначених судових засідань заяв представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Коробки Н.М. (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВК №1004576 від 03.03.2020 року) про відкладення розгляду справи, в тому числі за неявкою на деякі судові засідання представника позивача за первісним позовом, а також за постійною неявкою інших учасників справи.

01 листопада 2021 року керівником апарату суду видано розпорядження №70 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" відповідно до п. 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду та призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №560/904/15-ц провадження №2/949/1/21 з підстави прийняття рішення ВРП про звільнення судді ОСОБА_4 у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Того ж дня проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, про що сформовано відповідний протокол, відповідно до якого головуючим суддею у даній справі визначено суддю Отупор К.М.

Ухвалою судді Отупор К.М. від 02 листопада 2021 року, дану справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", співвідповідачів Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Публічного акціонерного товариства "Омега банк", третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним Кредитного договору №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року, Іпотечного договору №1703/0408/55-004-Z-1 від 15 квітня 2008 року, Договору поруки №1703/0408/55-004-Р-1 від 15 квітня 2008 року, Договору поруки №1703/0408/55-004-Р-2 від 15 квітня 2008 року та застосування правових наслідків недійсності правочинів прийнято до свого провадження та призначено розгляд на 16 листопада 2021 року.

Подальший хід розгляду справи суддею Отупор К.М. викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Так, судові засідання у даній справі були призначені на 16 листопада 2021 року, 02 грудня 2021 року, 23 грудня 2021 року, 19 січня 2022 року, 07 лютого 2022 року, 22 лютого 2022 року, 12 березня 2022 року, 13 квітня 2022 року, 11 травня 2022 року, 09 червня 2022 року, 27 червня 2022 року, 19 липня 2022 року, 16 серпня 2022 року, 08 вересня 2022 року, 26 жовтня 2022 року, 10 листопада 2022 року, 21 листопада 2022 року, 06 грудня 2022 року, 27 грудня 2022 року та 10 січня 2023 року.

Однак, ні одне із вказаних судових засідань не відбулося по причині відкладення за заявами/клопотаннями представників сторін або ж за неявкою сторін у судові засідання без поважних причин.

Разом з тим, слід зауважити той факт, що представник позивача за первісним позовом неодноразово змінювався, як це прослідковується з наявних у матеріалах справи копій довіреностей та заяв таких представників як про проведення певних судових засідань без участі представника, так і про відкладення судових засідань.

Так, зокрема, на зміну представнику первісного позивача ПАТ "Альфа-Банк" Василюк І.С., що діяла на підставі довіреності №000671/14 від 20 серпня 2014 року, повноваженнями на представлення інтересів ПАТ "Альфа-Банк" був наділений, згідно довіреності №001036/14 від 21 листопада 2014 року та №003110/16 від 24 жовтня 2016 року, Захожий Т.В., згідно довіреності №005601/17 від 04 грудня 2017 року - Пуха Н.С., згідно довіреності №007063/18 від 05 травня 2018 року - Панченко Д.В., згідно довіреності №010525/19 від 25 липня 2019 року - Дзундза О.В., згідно довіреності №014079/20 від 18 листопада 2020 року Мелянчук В.А., який і представляв інтереси банку з моменту визначення судді Отупор К.М. головуючим у даній справі на підставі довіреності № 016566/21 від 05 листопада 2021 року.

Отже, за вказаний період представником ОСОБА_5 кількаразово подавалися заяви про відкладення розгляду справи на іншу дату, а саме на судові засідання призначені на 02 грудня 2021 року, 23 грудня 2021 року та 22 лютого 2022 року

В подальшому, представлення інтересів первісного позивача ПАТ "Альфа-Банк" покладено на ОСОБА_6 , згідно довіреності №001583/21 від 10 листопада 2021 року.

Однак представник ОСОБА_6 у наступні судові засідання не з`явилася, подаючи заяви про відкладення судових засідань та проведення судових засідань за відсутності представника, а саме судові засідання 13 квітня 2022 року, 11 травня 2022 року, 09 червня 2022 року та 06 грудня 2022 року.

Водночас, одна з таких заяв представника ОСОБА_6 містила вимогу про те, що у випадку неможливості розгляду справи за відсутності представника АТ "Альфа-Банк" відкласти розгляд справи, у відповідності до принципу змагальності, диспозитивності цивільного судочинства та вимог чинного законодавства.

Оскільки неявка представника первісного позивача ПАТ "Альфа-Банк" перешкоджала розгляду справи через неможливість без його участі вирішити спір по суті, судом здійснювався виклик даного представника в послідуючі судові засідання.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та співвідповідачі та треті особи ПАТ "Дельта Банк", ПАТ "Омега Банк" у судові засідання не з`являлися, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник - адвокат Коробка Н.М. (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВК №1004576 від 03.03.2020 року) у вказані вище судові засідання не з`явилися.

У той же час, напередодні судових засідань, які були призначені на 19 січня 2022 року, 07 лютого 2022 року, 19 липня 2022 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Коробки Н.М. подані заяви про відкладення розгляду справи.

Водночас, остання з таких заяв була подана з метою врегулювання спору, так як ведуться перемовини щодо погашення кредитної заборгованості у позасудовому порядку.

У решта подальших судових засідань ні ОСОБА_1 , ні його представник не з`явилися без повідомлення причин своєї неявки.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку вказаним обставинам справи, вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Між тим, ст.ст. 223, 257 ЦПК України, врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Отже, однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позов без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Тобто законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності (неповажності) причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною.

Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони, а тому саме позивач має продемонструвати свій процесуальний інтерес у як найшвидшому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.

Відтак норми ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Тож, під час вирішення питання про залишення позову без розгляду правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 22 травня 2019 року в справі № 310/12817/13.

Подібні висновки також викладено в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20, від 09 грудня 2021 року у справі № 754/16126/16, від 31 березня 2022 року у справі № 158/2344/20, від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21, від 14 липня 2022 року у справі № 295/13823/14-ц.

Таким чином, суд вважає необхідним звернути увагу позивача за первісним позовом ПАТ "Альфа-Банк" та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на те, що процесуальний закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Разом з тим, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 та від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19 висловлено правову позицію про те, що загальнообов`язкові процесуальні правила є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" ЄСПЛ роз`яснив, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року в справі "Смірнова проти України").

Слід зауважити, що вказані положення закону пов`язані із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 121 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, про останні судові засідання, призначені на 06 грудня 2022 року, 27 грудня 2022 року та 10 січня 2023 року, позивач за зустрічним позовом та його представник були повідомлені належним чином, проте не з`явилися, а також не повідомили про причини своєї неявки в дані судові засідання та не подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Що стосується неявки у судові засідання представника позивача за первісним позовом ПАТ "Альфа-Банк", то слід зауважити наступне.

Отже, як було зазначено вище, починаючи з 13 квітня 2022 року інтереси ПАТ "Альфа-Банк" в суді по даній справі було уповноважено представляти Ременюк Т.О., що підтверджується довіреністю №001583/21 від 10 листопада 2021 року, що наявна у матеріалах справи.

Вказана довіреність №001583/21 від 10 листопада 2021 року видана на строк до 09 листопада 2022 року.

Отже, строк дії довіреності Ременюк Т.О. на здійснення представництва інтересів позивача за первісним позовом в суді сплинув 09 листопада 2022 року, що вказує на те, що після зазначеної дати ОСОБА_6 не була представником позивача ПАт "Альфа-Банк".

Між тим, доказів видачі ПАТ "Альфа-Банк" довіреності на вказану особу або на будь-яку іншу для представництва інтересів банку в суді по даній справі, матеріали справи не містять.

Таким чином, судові засідання, які призначені після 09 листопада 2022 року, а це 10 листопада 2022 року, 21 листопада 2022 року, 06 грудня 2022 року, 27 грудня 2022 року, 10 січня 2023 року, унеможливлювали розгляд справи по суті з участю представника ОСОБА_6 , а тому подана останньою заява від 01 грудня 2022 року про розгляд справи без участі представника не має юридичної сили, так як подана до суду неуповноваженою особою.

Отож, зважаючи на неодноразове відкладення розгляду справи, суд вжив усіх необхідних заходів для надання позивачам достатніх можливостей для викладення своїх позицій у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи.

Таким чином, зважаючи на поведінку сторін, суд приходить до висновку про зловживання як позивачем за первісним позовом, так і позивачем за зустрічним позовом, процесуальними правами, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Це положення втілює "право на суд", право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в п. 1 ст. 6 Конвенції.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" від 16 лютого 2017 року).

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язки добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц, від 21 грудня 2020 року у справі № 484/146/16-ц).

Додатково суд враховує, що прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Відтак суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Тому зазначене з достовірністю підтверджує вищевказаний висновок суду про зловживання позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом своїми процесуальними правами, оскільки справа перебувала в провадженні суду з червня 2015 року, позивачі у судові засідання не з`являлися або просили відкласти розгляд справи, рухом справи не цікавилися, що, у свою чергу, впливає на тривалість розгляду справи та неможливість вирішення як первісного позову, так і зустрічного. Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами.

Відтак, враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справ, беручи до уваги те, що сторона позивача як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом, зловживає своїми процесуальними правами, суд вважає за доцільне залишити дані позови без розгляду.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Отже, право позивачів за первісним позовом та зустрічним позовом на доступ до суду не є порушеним, оскільки після усунення умов, що були підставою для залишення позовів без розгляду, вони мають право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 13, 44, 131, 211, 223, 257-261, 263, 352, 354 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без розгляду позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Залишити без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", співвідповідачів Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Публічного акціонерного товариства "Омега банк", третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним Кредитного договору №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року, Іпотечного договору №1703/0408/55-004-Z-1 від 15 квітня 2008 року, Договору поруки №1703/0408/55-004-Р-1 від 15 квітня 2008 року, Договору поруки №1703/0408/55-004-Р-2 від 15 квітня 2008 року та застосування правових наслідків недійсності правочинів

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали складено 16 січня 2023 року.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.