ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м.Суми

Справа №592/4424/22

Номер провадження 22-ц/816/81/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргуАкціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ковпаківського районного суду м. Сумивід 13 жовтня2022 року, у складі судді Алфьорова А.М.ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовною заявою ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивувало тим, що 19.11.2013 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети № б/н, за умовами якого остання отримала кредит, який у подальшому був збільшений до 13000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

На момент смерті ОСОБА_3 , заборгованість позичальника перед банком за договором становила 16078 грн. 30 коп.

Вказує, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її мати ОСОБА_1 , яка постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де зазначена адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

27.05.2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до Cумської міської державної нотаріальної контори, та 11.08.2020 року отримано відповідь.

Зазначав, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання померлого позичальника.

12.09.2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Посилаючись на вказані обставини, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 16078,30 грн та судові витрати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 жовтня 2022 рокуу задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача успадкованого майна.

Не погоджуючись із рішенням суду АТ КБ «Приватбанк`подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . Отже, відповідач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника.

Таким чином, саме на відповідачеві лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Сторони та їх представники до суду не прибули, про дату, час і місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи за таких обставин.

Згідно з ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 19.11.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який у подальшому був збільшений до 13000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 86).

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 16078 грн 30 коп.

06.05.2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило претензію кредитора до Сумської міської державної нотаріальної контори про включення кредиторської вимоги банку до спадкової маси, про повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком та повідомлення банку про осіб які подали заяви про прийняття спадщини та отримали свідоцтва (а.с. 151).

Листом № 3342/02-14 від 02.06.2020 року Сумською міською державною нотаріальною конторою Сумської області було повідомлено АТ КБ «Приватбанк» про те, що 02.09.2019 після смерті ОСОБА_3 , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (152).

02.09.2021 року АТ КБ «Приватбанк» направило лист-претензію ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за законом, про погашення заборгованості за вищевказаним договором (а.с. 90).

Також судом встановлено, що 11.04.2019 Сумською міською державною нотаріальною конторою Сумської області була заведена спадкова справа за № 363/2019, з якою вбачається, що 11.04.2019 року ОСОБА_1 подано до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 на користь чоловіка померлої ОСОБА_4 (а.с. 118).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Колегія суддів також враховує положення пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якому зазначено, що з урахуванням приписів статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до закінчення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь чоловіка спадкодавця ОСОБА_4 .

Отже, ОСОБА_1 подав заяву про відмову від прийняття спадщини, вже не є тим спадкоємцем, який прийняв спадщину, що відкрилася після смерті доньки і до неї не перейшли кредитні зобов`язання померлого позичальника ОСОБА_3 , які виникли у неї перед банком за життя.

Таким чином, ОСОБА_1 не є належним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , а тому не може відповідати за зобов`язаннями у порядку статті 1282 ЦК України.

Отже позов заявлено до неналежного відповідача.

Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» пред`явило позов до ОСОБА_1 ,як до спадкоємиці померлої ОСОБА_3 . Під час розгляду справи позивач не скористався своїм правом про залучення до справи належного відповідача чоловіка померлої ОСОБА_4 , який фактично прийняв спадщину, тому суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу відповідно до статті 13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог.

Проте, за встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанціїне звернув, що позов пред`явлено до неналежного спадкоємця і відмовляючи у задоволенні вимоги помилково послався на підставу відмови як недоведеність банком наявності у відповідача успадкованого майна.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що відповідач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , з огляду на таке.

Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Основною умовою для визнання спадкоємця таким, що своєчасно прийняв спадщину, є факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, за умови, що такий спадкоємець не подав заяву про відмову у прийнятті спадщину у встановлений законом строк. Тому сам факт реєстрації місця проживання спадкоємця за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме тим спадкоємцем прийнято спадщину.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції змінює оскаржене судове рішення з підстав відмови у задоволені позовної вимоги через не додержання норм матеріального і порушення норм процесуального права, надавши не правильну правову оцінку фактичним обставинам справи.

На підставі ч.ч. 9,13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд при частковому задоволенні апеляційної скарги банку покладає на нього фактично понесені витрати за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк`задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 жовтня 2022 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову, викладених у постанові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 січня 2023 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина