Справа № 206/4175/22
Провадження № 2/206/272/23
У Х В А Л А

11 січня 2023 року м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінська А.В., розглянувши матеріали справи за позовом Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради, Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Управлінння контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Лівобережна адміністрація Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди,

встановила:

Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради, Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Управлінння контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Лівобережна адміністрація Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя повинен перевірити належність справи до юрисдикції суду та підсудності, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до статей 1, 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статтей 2, 4, 5, 12, 13, 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Так, за п. 15. ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, у тому числі, інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Як зазначається в пункті 3.1.постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

В даному випадку, із позову вбачається, що спір виник між Територіальним управлінням Служби судової охорони у Дніпропетровській області та Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, Комунальним підприємством «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради, Інспекцією з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунальним підприємством «Управлінння контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Лівобережною адміністрацією Дніпровської міської ради з приводу відшкодування шкоди.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 ГК України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за умови наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом та відсутності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Оскільки такий спір виник між юридичними особами, вирішення віднесено до компетентного господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.186, 260, 353 ч.1 п.7 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради, Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Управлінння контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Лівобережна адміністрація Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: А.В. Плінська