КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/1696/16-ц Головуючий у суді І інстанції Зотько Т.А.
Провадження № 22-ц/824/5891/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

16 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н. В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про зобов`язання виконати обов`язок в натурі шляхом передачі квартири на виконання умов договору купівлі-продажу та виселення з безпідставно займаної квартири та зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Камінська Вікторія Петрівна, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який змінив у процесі розгляду справи, і остаточно просив зобов`язати ОСОБА_3 виконати обов`язок в натурі шляхом передачі йому трикімнатної квартири АДРЕСА_1 на виконання умов договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2015 року, виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 із безпідставно займаної ними квартири та застосувати наслідки недійсності правочину в порядку статті 216 ЦК України, а саме стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на його користь грошові кошти у сумі 859 837 грн.

У червні 2017 року ОСОБА_3 , ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус КМНО Камінська В. П., про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2015 року, укладеного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом КМНО Камінською В. П. за реєстровим № 274.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено.

Визнано недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_4 , від 13 жовтня 2015 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Камінською В. П. та зареєстрований у реєстрі за № 274. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року в частині відмови у застосуванні наслідків недійсності правочину скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Застосовано наслідки недійсності правочину - договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2015 року квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 859 837 грн. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 7 листопада 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Скуратівський С. І., залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 26 листопада 2022 року ОСОБА_1 , будучи особою, яка не брала участь у справі, однак на її думку суд першої інстанції вирішив питання про його права, обов`язки та інтереси, звернулась з апеляційною скаргою, яка не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України, а саме: не в повному обсязі оплачена судовим збором.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) у редакції, чинній на час пред`явлення первісних позовних вимог у лютому 2016 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як передбачено підпунктом 2.2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI у зазначеній редакції, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 2.2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI у редакції, чинній на час пред`явлення зустрічних позовних вимог у червні 2017 року, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, положеннями частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI було передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно із підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду установлена у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (частина четверта статті 6 Закону № 3674-VI).

Крім того, у разі якщо в апеляційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо скаржник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Отже, з урахуванням встановлених розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року та прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року, а також вимог апеляційної скарги, за оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року в частині незадоволених первісних позовних вимог скаржник має сплатити 1 653,60 (1 378грн х 0,4 х 2 вимоги х 150 %), а за оскарження задоволених зустрічних вимог - 960,00 грн (1 600 грн х 0,4 х 150 %), що загалом становить суму 2 613,60 грн.

Оскільки при зверненні з апеляційною скаргою скаржником було сплачено судовий збір на суму 2 421,60 грн, то їй необхідно доплатити 192,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі.

Апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором на рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; отримувач коштів: ГУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812.

Призначення платежу: *;101; код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 на судове рішення від 16 квітня 2019 рокупо справі № 754/1696/16-ц, Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі або належним чином засвідченні копії.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

За правилом частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 квітня 2019 року залишити без руху та встановити строк для усунення її недоліків десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Н. В. Ігнатченко