провадження № 22-ц/824/522/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Жванко О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Татунцем Владиславом Вікторовичем, на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом та просив витребувати земельні ділянки з чужого незаконного володіння.

01 листопада 2021 року протокольною ухвалою суду, у зв`язку зі смертю позивача його було замінено правонаступником ОСОБА_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2022 року було закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду по суті на 06 жовтня 2022 року на 15 год. 00 хв..

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Татунця Владислава Вікторовича, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення для справи, просила скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено частину 5 статті 223 ЦПК України, так як представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи від 06 жовтня 2022 року. Вважає, що судом не було враховано фактичних обставин неявки позивача (представника позивача) і не взято до уваги поважність поданого клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, оскільки останній перебував у лавах Збройних Сил України та ніс службу в Донецькій області. Наголошує, що суд формально віднісся та не взяв до уваги обгрунтоване клопотання, що, на думку апелянта, не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Також апелянт звертає увагу апеляційного суду на рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, опубліковані Радою суддів України 02 березня 2022 року. Додатково повідомляє, що представник позивача у зв`язку з вищевикладеними обставинами не мав змоги брати участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції. Апелянт наголошує, що позивач не має бажання змінювати свого представника, оскільки даний представник бере участь у справі вже тривалий час та сформована правова позиція.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У судовому засідання представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з такого.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та його представники, яким було достеменно відомо про день та час розгляду справи, тричі поспіль не з`явилися у судові засідання, які проводились 20.05.2022 року, 28.07.2022 року, 06.10.2022 року. При цьому суд першої інстанції посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові №310/12817/13 від 22 травня 2019 року, згідно якої процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

За змістом частин першої-другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів наголошує, що при застосуванні тієї чи іншої норми процесуального права, суд повинен виходити із комплексного та ґрунтовного аналізу норм права загалом.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).

Стаття 223 ЦПК України, яка, зокрема, передбачає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, стосується розгляду справи по суті, у зв`язку з чим регулятивний вплив цієї статті не поширюється на випадок неявки позивача у підготовче засідання.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 (провадження № 61-14373св19) зроблено правовий висновок стосовно застосування положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України та зазначено, що аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження № 61-21428св19), від 18 січня 2021 року у справі № 760/22245/18 (провадження № 61-15715св19), від 20 січня 2021 року у справі № 569/5089/17 (провадження № 61-19799св19), від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19 (провадження № 61-19688св20), від 19 травня 2021 року у справі № 752/21845/19 (провадження № 61-2696св21), від 01 вересня 2021 року у справі № 757/54510/17 (провадження № 61-2858св21).

Так, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті на 15 годину 00 хвилин 06 жовтня 2022 року (т.3, а.с.67).

Отже, неявка позивачки та її представника 06 жовтня 2022 року в судове засідання є першою, а отже, не може бути підставою для залишення позову без розгляду згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції, з порушенням вимог цивільного процесуального права, не розмежувавши підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання, необґрунтовано залишив позов без розгляду.

Ухвалюючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК Україниухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Татунцем Владиславом Вікторовичем, на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2022 року - задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2022 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова