Справа № 553/297/23
Провадження № 2/553/1969/2023
У Х В А Л А

Іменем України

20.02.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави

головуючий суддя Подмаркова Ю.М.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

13.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення з державного бюджету через Державну казначейську службу України матеріальної та моральної шкоди у розмірі 1 003 167,00 грн, завданої внаслідок неправомірних дій та бездіяльності з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №440/2834/20.

На обґрунтування позову зазначено, що листом Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 08.01.2020 р. № 29/Фи-22/Покц, № 29/Фи/21/кв йому було повідомлено, що довідки від Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області про несення служби у нічний час за період з 07.11.2015 р. по 03.08.2016 р. до управління не надходили у зв`язку з чим доплата за несення служби у нічний час, у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час не проводилась з 07.11.2015 р. по 03.08.2016 р. (останній місяць перед звільнення з урахуванням несення служби в складі слідчо - оперативної групи Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області понад 15 добових нарядів).

Незаконність дій та бездіяльність Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області (на даний час Полтавське РУП ВП № 2 структурний підрозділ ГУНП в Полтавській області), беззаперечно підтверджується викладеними обставинами та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №440/2834/20, в наслідок чого позивачу завдано матеріальної шкоди на суму 3167 грн. та моральної шкоди на суму 1000000 грн.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в справі, суд доходить висновку про таке.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Порівняльний аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави дійти висновку про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Адміністративні суди розглядають спори, що мають в основі публічно - правовий характер, тобто випливають із владно - розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Як вбачається із тексту позовної заяви, позивач проходив службу в Національній поліції, і, на твердження ОСОБА_1 , за період з 07.11.2015 по 03.08.2016, йому не проводилась доплата за несення служби у нічний час, у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час, що і стало підставою звернення до суду.

Питання проходження служби в органах поліції урегульовано Законом України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуваннями, виплатами, утриманнями, компенсаціями, перерахунками заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.

Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на вищевказані вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, суд доходить висновку, позовні вимоги ОСОБА_1 пов`язані з правовідносинами, які виникли під час проходження ним служби в органах поліції, діяльність яких врегульована спеціальними законами, а також із наслідками невиплати йому суб`єктом владних повноважень у повному обсязі грошового забезпечення, то справа не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, оскільки вони підпадають під юрисдикцію адміністративного судочинства.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спір у цій справі є публічно-правовим і підлягає вирішенню за правиламиКАС України, оскільки спір не має ознак приватно -правового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Тобто за правилами адміністративного судочинства розглядаються спори, пов`язані з проходженням публічної служби, одним з різновидів якої є служба в органах Національної поліції України. Ці спори можуть стосуватися як порядку проходження такої служби, до якого включається і виплата заробітної плати (грошового забезпечення), так і пов`язані зі звільненням з публічної служби.

Отже, з огляду на те, що позивач обіймав посаду яка відносилася до публічної служби, суд доходить висновку, що цей спір пов`язаний проходженням та звільненням позивача з публічної служби, і на нього поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 822/190/18 (провадження № 11-1396апп18), від 07 листопада 2018 року у справі № 428/12596/16-ц (провадження № 14-344цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 766/6027/18 (провадження № 14-8цс19), 20 березня 2019 року у справа № 826/11367/16 (провадження № 11-1324апп18), 13 березня 2019 року у справі № 761/27364/17 (провадження № 14-21цс19), від 24 лютого 2020 року у справі № 264/2058/17.

Відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина 5 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, оскільки позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 258-261, 263, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи належить до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 20.02.2023.

Суддя Ю.М. Подмаркова