Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/3088/22
номер провадження 2/695/410/23

17 січня 2023 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
за участі секретаря Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Племінний завод-дослідне господарство «Золотоніське» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Приватне акціонерне товариство «Племінний завод-дослідне господарство «Золотоніське» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, яка була заподіяна в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 20.10.2021р. на 119 км автодороги Бориспіль-Запоріжжя сталося зіткнення автомобіля ГАЗ-3309, н.з. НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_2 та автомобіля ДАФ, н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .
Автомобіль ГАЗ-3309, н.з. НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ПАТ «Племінний завод-дослідне господарство «Золотоніське».
Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.12.2021 винним у дорожньо-транспортній пригоді було визнано ОСОБА_1 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було заподіяно матеріальні збитки , у розмірі 184 170 грн.
Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність була застрахована в ТДВ СГ «Оберіг», то остання, в межах ліміту відповідальності, платила позивачу страхове відшкодування у розмірі 110 620.62 грн.
Таким чином розмір страхового відшкодування, отриманого позивачем, у сумі 110 620.62 грн. менший за розмір матеріального збитку, завданого позивачу в наслідок ДТП, у сумі 184 170 грн.
З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача претензію, яка останнім була проігнорована.
Ухвалою суду від 07.11.2022р. відкрито провадження по справі, прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідачу була направлена позовна заява із додатками та ухвала суду про відкриття провадження у справі, встановлено строк на подачу відзиву на позовну заяву чи подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.
За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності сторін.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:
Відповідно до постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.12.2021р., ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 850 грн., а також з нього стягнуто судовий збір у дохід держави.
Вказаною постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 20.10.2021р. о 09 год. 00 хв. на 119 км. автодороги Бориспіль-Запоріжжя, керуючи вантажівкою ДАФ, д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної швидкості, безпечної дистанції, здійснив зіткнення з авто «ГАЗ-3309», д.н.з. НОМЕР_1 , після чого дане авто знесло в кювет та здійснило перевертання.
Отже, особа, яка винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння шкоди встановлена судовим рішенням.
Належність автомобіля «ГАЗ-3309», д.н.з. НОМЕР_1 позивачу ПАТ «Племінний завод-дослідне господарство «Золотоніське» стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/2305526 автомобіль ДАФ, д.н.з. НОМЕР_2 застрахований ТДВ СГ «Оберіг».
Після ДТП пошкоджений транспортний засіб позивача був оглянутий про що 08.02.2022р. складено акт огляду ТЗ. Крім цього, з метою встановлення вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля, експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 було проведено авто-товарознавче дослідження №А02-15 від 17.02.2022р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ-3309, д.н.з. НОМЕР_1 складає 254 915,62 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 184 170 грн..
Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію, що стверджується доданими до матеріалів справи доказами, однак останній вимоги позивача проігнорував.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.,ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України ).
Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина друга статті 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК).
Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати 9страхзового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підвередила вищезазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості .відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Матеріалами справи підтверджено, що позовні вимоги заявлено, виходячи з фактичних витрат, що були здійснені для відновлення транспортного засобу.
Відповідачем розрахунки, надані позивачем, не були спростовані належними, допустимими та переконливими доказами. Відповідач позовні вимоги визнав повністю.
Таким чином, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку, в наслідок недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, яким дана правова оцінка.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст., ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Середа