УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи за підсудністю

Справа №:755/12631/22

Провадження №: 2-о/755/60/23

"16" лютого 2023 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., вивчивши матеріали заяви Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про призначення опікуна, -

в с т а н о в и в:

07.12.2022 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про призначення опікуна.

08.12.2022 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.

Вивчивши заяву і додані до неї документи на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 125 Конституції України та частиною 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. (ч.1 ст.19 ЦПК України)

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України)

Справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в порядку окремого провадження (п.1 ч.1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України)

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. (ч. 3, 4 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України)

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції (ст.23 Цивільного процесуального кодексу України)

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність є розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність є підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Загальні правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ врегульовано статтею 27 ЦПК України, якою проголошено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Так, за правилами ст. 295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Зі змісту заяви вбачається, що до Дніпровського районного суду міста Києва в інтересах недієздатного ОСОБА_1 звертається Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та просить суд призначити ОСОБА_2 опікуном над його недієздатним родичем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з долученої заявником довідки від 11.11.2022 року №3004- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 зазначене: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою у паспорті громадянина України, фактичне місце проживання/перебування вказане: АДРЕСА_2 .

22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Форма довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 № 509, абзацом 2 пункту 1 якої визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

При цьому, згідно положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, процес видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка переміщується з тимчасового окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, стосується виключно самої внутрішньо переміщеної особи та уповноваженого органу. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, у заяві про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зазначаються відомості про зареєстроване місце проживання та адреса фактичного проживання, повідомлена цією особою. Зазначена інформація має облікове значення.

Відповідно до абз.3 п.3 Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 р. № 646, якщо інформація про внутрішньо переміщену особу вноситься до бази даних уперше, автоматично формується унікальний номер запису, який відображається в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка), згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Враховуючи форму довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначеної у додатку 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1жовтня 2014 р. № 509, то в ній зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи; дата і місце народження; стать; серія, номер (у разі наявності), дата видачі паспорта громадянина України, ким і коли виданий/дані про документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини; відомості про законного представника, що супроводжує малолітню дитину, недієздатну особу або особу, дієздатність якої обмежена; зареєстроване місце проживання; фактичне місце проживання/перебування.

Таким чином, в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи йде розмежування зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання.

Разом з тим, суддя звертає увагу, що 01 грудня 2021 року набрав чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі Закон 1871-IX), яким встановлено порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) особи.

За змістом п. 12 ч. 1 ст. 2 Закону 1871-IX, реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону 1871-IX декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою, а згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

При цьому згідно з ч. 1, ч. 5ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Реєстраційна дія - внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи (п. 11 ч. 1 ст. 2 Закону 1871-IX)

Частиною 6 статті 5 Закону 1871-IX також визначено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Порядок реєстрації місця проживання (перебування) особи врегульований статтею 9 Закону 1871-IX.

У відповідності до п.4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265, особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Порівняльний аналіз норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ст. 29 Цивільного кодексу України та Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» дає підстави для висновку, що фізична особа може мати кілька місць проживання, але при цьому задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) вона може мати одночасно лише одне.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, вищевказана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, на підставі яких вноситься інформація про зареєстроване місце проживання особи, а відповідно не підтверджує місце реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що виключає можливість розгляду заяви - подання Дніпровським районним судом м. Києва, виходячи із правил підсудності, встановлених ст. 295 ЦПК України.

Суддя звертає увагу, що цивільне процесуальне законодавство України встановлює чіткі критерії визначення підсудності цивільних справ серед місцевих судів загальної юрисдикції, а щодо заяв про призначення опікуна, закон встановлює для заявника певну вимогу при виборі підсудності - за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Крім того, стосовно помилкового тлумачення заявником поняття зареєстрованого місця перебування варто зазначити, що відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»:

-місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги;

-місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Реєстр територіальної громади створюється та ведеться з метою, зокрема: обробки, використання визначеної цим Законом інформації для обліку осіб, які проживають на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (ч.1 ст.20 Закону 1871-IX)

Із доданого до заяви копії рішення Московського районного суду міста Харкова від 21.06.2006 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Харків, проживає: АДРЕСА_1 визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: село Раїсівка, Прохорівського району Бєдгородської області, опікуном над недієздатним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. (стаття 55 Цивільного кодексу України та п. 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 №34/166/131/88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 за №387/3680 (далі - Правил).

Відповідно до п.3.5 Розділу 3 Правил, при встановленні опіки (піклування) орган опіки та піклування оформляє на кожного підопічного особову справу із занесенням до неї усіх вищенаведених документів, яка зберігається в органах опіки та піклування за місцем проживання підопічного протягом 75 років.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04.10.2017 № 19467/0/2-17 «Про ведення особових справ недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, органами опіки та піклування» вбачається, що у разі зміни місця проживання повнолітньої недієздатної особи/особи, цивільна дієздатність якої обмежена, органу опіки та піклування, на обліку в якому перебуває така особа, рекомендується повідомити орган опіки та піклування за місцем прибуття недієздатної особи/особи, цивільна дієздатність якої обмежена, про необхідність постановки такої особи на облік.

Особову справу такої особи рекомендується пересилати на письмовий запит органу опіки та піклування за новим місцем її проживання.

Органу опіки та піклування за новим місцем проживання повнолітньої недієздатної особи/особи, цивільна дієздатність якої обмежена, рекомендується взяти таку особу на облік протягом доби з дня отримання її особової справи.

В матеріалах справи відсутня інформація, що орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації направляв запит до органу опіки та піклування за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 про направлення особової справи.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 є громадянином України, рішенням Московського районного суду міста Харкова від 21.06.2006 року його визнано недієздатним та встановлено над ним опіку, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 значиться за адресою: АДРЕСА_1 , а отже й особова справа недієздатного також зберігається у відповідному органі опіки та піклування за зареєстрованим місцем проживання недієздатного, дана справа підсудна Московському районному суду міста Харкова.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду ( п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладені обставини та зазначені норми чинного законодавства України приходжу до висновку про те, що заява не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва і відноситься до територіальної юрисдикції Московському районному суду м.Харкова, що відповідає положенням ст. 295 ЦПК України, а тому має бути передана на розгляд цього суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 32, 295, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Цивільну справу (755/12631/22) за заявою Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про призначення опікуна, передати на розгляд до Московського районного суду міста Харкова (проспект Ювілейний, 38-Е, Харків, Харківська область, 61005).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя