Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1792/22
Провадження № 2/542/28/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Якуби М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2022 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_3 (надалі також відповідач, ОСОБА_3 ) про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з неї на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 12000 грн.

Ухвалою суду від 29 грудня 2022 рок позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 18).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначала, що в провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебувала справа про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП, вчинене гр. ОСОБА_3 , що полягало у вчиненні конфлікту ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , а саме: ображання нецензурною лайкою, погрожування розправою, образливому чіплянні. За змістом постанови Новосанжарського районного суду від 06 жовтня 2022 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та накладено штраф на неї.

Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним цивільним позовом, в якому, зокрема, просила стягнути з особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, спричинену їй моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

ОСОБА_1 зазначено, що протиправними діями ОСОБА_3 їй заподіяна моральна шкода, яка виразилась в спричиненні моральних страждань, щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, у страху можливого повторення подій, у негативних переживаннях та спогадах, у потребі уникати аналогічні обставини, насторозі, тривозі, емоційних та тілесних реакціях під час згадування, у важкості виконання повсякденних обов`язків, у переживанні психологічного дискомфорту, тимчасовій відірваності від активного соціального життя, зниженому настрої, порушенні сну, неприємних сновидіннях, емоційній напрузі, дратівливості, нервозності, бажанні уникати контактів, почуттях образи, обурення, приниженій гідності, побоюваннях щодо майбутнього стану здоров`я.

20 січня 2023 року від відповідачки ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого відповідачка просила відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 24-27).

Мотивуючи свої заперечення проти позовних вимог, ОСОБА_3 вказано, що факт заподіяння моральної шкоди, який повинен довести позивач, ОСОБА_1 не доведений. Наявність моральної шкоди обґрунтовується лише загальними фразами про спричинення їй моральних страждань. Надані до суду докази встановленого позивачці діагнозу цукровий діабет і докази періодичного проходження лікування цієї хвороби не доводять спричинення їй моральної шкоди саме через події, що мали місце 09 вересня 2022 року о 19 год. 30 хв. Розмір завданої моральної шкоди в сумі 12 000 грн позивачкою також не обґрунтовується. Акцентовано увагу на тому, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

02 лютого 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 35-36), що є аналогічною за змістом до позовної заяви. У відповіді на відзив позивачка просила задовольнити її вимоги у повному обсязі, додаткового акцентуючи увагу на тому, що після вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, остання знаходилась на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній лікарні, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого.

Правом подати до суду заперечення на відповідь на відзив станом на дату розгляду справи відповідачка ОСОБА_3 не скористалась.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 38), клопотань про відкладення судового засідання не надсилала.

20 січня 2023 року від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 23).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за даної явки.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

В провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебували матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за статтею 173 КУпАП.

Судом встановлено, що постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2022 року у справі № 542/1220/22 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП та на неї накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 5-6). Постанова суду набрала законної сили 18 жовтня 2022 року.

За змістом відповідної постанови встановлено, що ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП, тобто дрібне хуліганство.

Адміністративне правопорушення, вчинене відповідачкою виразилось, зокрема, в тому, що 09 вересня 2022 року близько 19 год. 30 хв за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_3 вчинила дрібне хуліганство відносно гр. ОСОБА_1 , а саме: вчинила з нею конфлікт, в ході якого ображала її нецензурною лайкою, погрожувала фізичної розправою, образливо чіплялась.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_3 вину у вчиненому правопорушенні визнала повністю, розкаялась, просила суворо її не карати.

Вважаючи, що внаслідок вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, позивачці було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що були порушені її нормальні життєві зв`язки, вона втратила душевний спокій, вона відчуває стрес та психологічні страждання, ОСОБА_1 звернулась до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідачки завданої моральної шкоди, яка оцінена нею у сумі 12000 грн.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Законом не визначено єдиного розміру грошового відшкодування моральної шкоди у випадку відшкодування потерпілій особі моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вина заподіювана.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Висновки щодо правозастосування

Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного.

Виходячи з наведеного вище, завдана моральна шкода може бути відшкодована за наявності таких умов, як: наявна шкода заподіяна ОСОБА_1 ; протиправна поведінка ОСОБА_3 ; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Судом встановлено, що постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2022 року, яка набрала законної сили 18 жовтня 2022 року, відповідачку ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, а саме у дрібному хуліганстві, що виражалось в ображанні нецензурною лайкою, образливому чіплянні та погрозами фізичної розправи відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, про наявність протиправної та винної поведінки відповідачки по відношенню до позивачки.

Щодо спричинення моральної шкоди позивачці, суд зазначає наступне.

Позивач зазначала, що вчинене відносно неї правопорушення спричинило їй моральну шкоду, яка полягала в спричиненні моральних страждань, щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, у страху можливого повторення подій, у негативних переживаннях та спогадах, у потребі уникати аналогічні обставини, насторозі, тривозі, емоційних та тілесних реакціях під час згадування, у важкості виконання повсякденних обов`язків, у переживанні психологічного дискомфорту, тимчасовій відірваності від активного соціального життя, зниженому настрої, порушенні сну, неприємних сновидіннях, емоційній напрузі, дратівливості, нервозності, бажанні уникати контактів, почуттях образи, обурення, приниженій гідності, побоюваннях щодо майбутнього стану здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_1 акцентовано увагу на тому, що вона має діагноз цукровий діабет, і їй відповідно до виписного епікризу з історії хвороби № 7273 (а.с. 8- зі звороту) протипоказані психоемоційні перевантаження, оскільки це має негативний вплив на стан здоров`я.

На підтвердження тієї обставини, що внаслідок пережитих душевних хвилювань, викликаних протиправною поведінкою відповідачки, у ОСОБА_1 загострилась її хвороба - цукровий діабет, останньою подано до суду виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 158 (а.с. 7).

Надаючи оцінку відповідному доказу, суд не приймає його до уваги з огляду на те, що виписка містить суттєві розбіжності в датах перебування на лікуванні в стаціонарі хворої, та в даті складання такої виписки, що зазначена на зворотній стороні (а.с. 7- зі звороту). Зокрема, вказано, що дата направлення в стаціонар 15 вересня 2022 року, дата виписки 24 вересня 2022 року, а дата складання виписки на звороті зазначена як 14 вересня 2022 року.

Пояснити такі розбіжності та внесені у виписку виправлення позивачка в судовому засіданні не змогла.

Отже, вказані неточності не надають суду можливості з достовірністю прийти до висновку, що саме після подій 09 вересня 2022 року та протиправної поведінки відповідачки ОСОБА_1 потрапила в лікарську установу на лікування внаслідок загострення хвороби цукровий діабет.

Поряд з цим, достовірно судом встановлено, що позивачка має діагноз цукровий діабет 1 тип, тяжка форма, внаслідок чого їй встановлена третя група інвалідності (а.с. 8, 9).

Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби № 7273 (а.с. 8- зі звороту) позивачці протипоказані психоемоційні перевантаження.

Враховуюче те, що з боку відповідачки мали місце образи та нецензурна лайка в бік ОСОБА_1 , це негативно вплинуло на психоемоційний стан потерпілої особи і вказане спричинило моральну шкоду останній, яка полягала у відчутті стресу та психологічних стражданнях, які є недопустимим для неї з огляду на наявну у неї хворобу цукровий діабет.

Враховуючи викладене, позивачка оцінила завдану їй моральну шкоду на суму 12 000 грн.

Необхідно зазначити, доведеним є спричинення відповідачкою ОСОБА_1 негативних психоемоційних переживань, що полягало у відчутті стресу та емоційних стражданнях.

Але поряд з цим, ОСОБА_1 не надано доказів, що підтверджують, які додаткові зусилля для організації її життя докладались нею у зв`язку з протиправними діями відповідачки. Не доведено позивачкою факт її перебування у постійному стані стресу, не вказано, які нормальні життєві зв`язки нею було втрачено.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує, що внаслідок зазначених вище образ, спричинених ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зазнана душевних страждань, які викликали появу негативних переживань. Однак, суд зазначає, що такі моральні страждання ОСОБА_1 не були та не повинні бути значними, оскільки характер отриманих позивачкою образ не свідчить про їх суттєвість.

Керуючись приписами статей 23 ЦК України, враховуючи характер порушень прав позивачки, суд прийшов до висновку про розумність та доцільність стягнення з відповідачки компенсації за завдану моральну шкоду ОСОБА_1 в сумі 1000 грн.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2481 грн.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви фізичною особою майнового характеру встановлюються у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992 грн 40 коп. станом на дату звернення до суду) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, позивачка при подачі позовної заяви з позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди повинна була сплатити судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп., оскільки 12000 грн *1% є меншим 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим, позивачкою сплачений судовий збір відповідно до квитанції 0.0..1 від 26.12. 2022 у сумі 2481 грн, отже сума переплати становить, 1488 грн 60 коп.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частина 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 (далі -Порядок № 787).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 787, Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства, Казначейства (у разі сплати судового збору в іноземній валюті) подається копія судового рішення, засвідчена належним чином.

Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Разом із заявою про повернення коштів з бюджету платником подається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, оригінал або копія документа на переказ, або паперова копія електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Ураховуючи викладене в сукупності та сплату фізичною особою при зверненні до суду із цим позовом судового збору на загальну суму 2481 грн, замість 992 грн 40 коп., суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачці надмірно зарахованого до бюджету судового збору у розмірі 1488 грн 60 коп.

З відповідачки на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 8,3% з розрахунку: 1000 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 12000 грн 00 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 8,3 % (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 82 грн 37 коп. з розрахунку: 992 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 8,3 % (відсоток задоволених позовних вимог).

Відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 82 грн 37 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1000 грн 00 коп. (одна тисяча гривень) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 82 грн 37 коп. (вісімдесят дві гривні тридцять сім копійок).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_1 , надмірно сплачений до бюджету судовий збір в сумі 1488 грн 60 коп. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень шістдесят копійок), сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 26.12.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

представник позивача: адвокат Чуй Анатолій Іванович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1935 від 31.10.2017;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 20 лютого 2023 року.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва