Справа 524/174/23
Провадження № 2/524/840/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про скасування арешту транспортного засобу М20 д.н.з. НОМЕР_1 , накладеного листом слідчого СВ СЧ КМУ Лавриком від 14.03.2006 за вих.. 71969, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником транспортного засобу. В кримінальному провадженні, в якому він був потерпілим, слідчим було накладено арешт на його майно. На даний час потреба в арешті майна відпала, однак питання про скасування арешту не було вирішено під час ухвалення вироку.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач надіслав відзив в якому проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що у ГУНП в Полтавській області відсутні будь-які відомості щодо накладення арешту на транспортний засіб позивача. Вказав, що Кременчуцький міський відділ УМВС України в Полтавській області було ліквідовано без правонаступника, а тому ГУНП в Полтавській області не є належним відповідачем.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

01 лютого 2023 року постановлено ухвалу про заміну відповідача.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що на підставі листа слідчого СВ СЧ КМУ Лаврика від 14.03.2006 за вих.. №71969 було накладено арешт на транспортний засіб М20, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру транспортних засобів від 04.01.2023 вих. №31/16-15-14.

НОРМИ ПРАВА

У ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

ОЦІНКА СУДУ

Вирішуючи вимоги позивача, суд враховує тривалість обмеження права власності позивача та обставини його накладення. На час розгляду справи у суду відсутні відомості щодо внесення позивача у реєстр боржників, а також про те, що кримінальне провадження в межах якого був накладений арешт на наданий час триває.

У зв`язку із цим, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про зняття обтяження задовольнити.

Скасувати обтяження у виді арешту транспортного засобу М20 д.н.з. НОМЕР_1 , накладеного на підставі листа слідчого СВ СЧ КМУ Лаврика від 14.03.2006 за вих.. 71969.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ