КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року місто Київ.

Справа 756/12490/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1423/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року (ухвалене в складі судді Шевчука А.В., повний текст складено 28 жовтня 2022 року)

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2020 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до колишньої дружини ОСОБА_3 , у якому просить змінити розмір аліментів, що був встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року, а саме просив про зменшення розміру аліментів на утримання двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частини заробітку з усіх видів доходу на 1/4 частку.

Позов обґрунтовує тим, що після прийняття судового рішення про стягнення аліментів його фінансово-матеріальне становище суттєво погіршилося у зв`язку з необхідністю виплачувати суму боргу згідно договором позики оформленого на погашення заборгованості по аліментах та утримувати непрацюючу дружину і ще одну дитину народжену у новому шлюбі.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 22 листопада 2022 року, згідно поштової відмітки, направив безпосередньо на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, таким що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні судом обставин справи, а висновки викладені у рішення невідповідають обставинам справи.

Вказує, що судом при прийнятті рішення не враховано дійсного матеріального становища апелянта підтвердженого належними і допустимими доказами, а взяті до уваги абстрактні дні про середню заробітну плату по місту Києву із мережі Інтернет, які суд з невідомої причини вважав загальновідомими та такими, що можуть бути врахованими при прийняті рішення.

Так, судом без наведення обґрунтування не взято до уваги дійсний розмір заробітної плати позивача підтверджений належними і допустимими доказами, зокрема Довідкою від 01.09.2020 року та Довідкою від 23.09.2020 року.

Зазначає, що судом не враховано того факту, що реальні можливості апелянта щодо виконання аліментних обов`язків зменшилися, в тому числі завдяки народженню в нього ще однієї дитини, яку він також зобов`язаний утримувати, а також перебування у нього на утриманні непрацездатної дружини, яка також утримується ним.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку долученому до позовної заяви договору безвідсоткової позики від 01 листопада 2019 року необґрунтовано не пов`язує його укладання із тим фактом, що лише після отримання позичених за цим договором грошових коштів, позивач отримав можливість погасити заборгованість із аліментів перед відповідачем, що безумовно вбачається із системного аналізу вказаного договору у сукупності з даними вміщеними у платіжних дорученнях про сплату аліментів долучених до матеріалів справи.

Вказує, що суд не врахував практику Верховного Суду, зокрема висновків у постановах ВС від 08.10.2018 року (у справі №678/13/17), від 27.02.2020 року (у справі №500/3753/18) та від 05.02.2014 року (у справі №6-143цс13).

Зазначає, що судом першої інстанції не застосовано норми статей 182, 192, 273 ЦПК України, які передбачають підстави для зменшення розміру аліментів, зокрема, у випадку зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів, що і було підтверджено належними і допустимими доказами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу у не подано.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.04.2015 року.

При цьому, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року задоволено частково позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з розрахунку на кожну дитину. Аліменти присуджені з 28.01.2015 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06.10.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в тому числі щодо зменшення розміру аліментів відхилено, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року залишено без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народився син ОСОБА_7 .

Позивач 01.11.2019 року уклав договір позики на суму 500 000 грн. , який не містить інформації про мету отримання такої позики.

Згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року ОСОБА_4 працював на посаді генерального директора ПАТ «СК Довіра та Гарантія», при цьому на даний час останній не лише займає посаду генерального директора ПАТ «СК Довіра та Гарантія», а ще й одночасно займає посаду директора в ТОВ «Розумію».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд встановив, що позивач не довів, що його фінансовий стан змінився на стільки, що існують передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів, а також що таке зменшення буде відповідати найкращим інтересам неповнолітніх дітей.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з урахуванням наступного.

Спірні правовідносини врегульовані ст.192 СК України, згідно приписів якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів позивач, на підставу такого зменшення, відповідно до статті 192 СК України, посилається на обставини погіршення свого майнового становища через наявність у останнього нової сім`ї, народження іще однієї дитини, наявністю боргового зобов`язання.

З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що народження у платника аліментів дитини в іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічні правові позиції наведені Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 03 червня 2020 р. у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 р. у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 р. у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Суд вірно виходив з того, що порівняно з фінансовим станом позивача на час ухвалення рішення яким, з нього на двох дітей стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів, останній окрім основного місця роботи в ПрАТ "Страхова компанія "Довіра та Гарантія" став працювати іще і директором ТОВ "Розумію"

З наданої суду довідки про заробітну плату позивача вбачається, що з його заробітної плати в 2020 році на утримання двох дітей щомісяця відраховувалось аліментів не більше 4000 грн. на місяць .

Відповідач не надав суду доказів, яку заробітну плату він отримує, як директор ТОВ " Розумію".

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень.

Суд також зазначає, що в разі зменшення аліментів до 1/4 частини доходів позивача на двох дітей, їх розмір при заробітній платі 10 000 грн., буде складати 2500 грн. на місяць.

За таких обставин неповнолітні діти, на утримання яких вирішується питання про зменшення розміру аліментів будуть отримувати аліменти в мінімальному розмірі, та перебуватимуть в гіршому становищі ніж новонароджена дитина позивача.

Крім того, на переконання суду 1250 грн. на місяць на одну дитину в м. Києві , навіть з урахуванням рівного обов`язку матері утримувати дітей, є недостатньою сумою, яка не може забезпечувати гармонійний розвиток дитини, її харчування, одяг та інші потреби, з урахуванням цін на товари та послуги в м. Києві.

За таких обставин увесь тягар обов`язку, щодо утримання дітей буде покладено на відповідача в даній справі і рішення суду не буде відповідати найкращим інтересам дітей.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у позивача позикових зобов`язань перед третіми особами , які виникли з метою погашення заборгованості по сплаті аліментів, суд не може врахувати, оскільки саме через ухилення від виконання своїх обов`язків батька у позивача виникла заборгованість, а тому зменшувати аліменти на майбутнє на утримання дітей, з метою створення комфортних умов для позивача для погашення його заборгованості зі сплати аліментів не відповідає загальним засадам цивільного судочинства: засадам розумності та справедливості.

При цьому суд враховує, що борг виник через недобросовісну поведінку батька, а зменшення розміру аліментів призведе до неотримання дітьми необхідних коштів для їх нормального розвитку.

Висновок суду про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих письмових доказів, які б доводили погіршення майнового стану позивача, відповідає наявним в справі доказам, яким суд дав належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача на утриманні знаходиться дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за новонародженою дитиною до досягнення нею трьох років, також не підтверджені належними та допустимими доказами . Крім того в вересні 2022 року сину позивача ОСОБА_7 вже виповнилось три роки і його мама теж може працювати.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що ОСОБА_4 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності передбачених частиною другою статті 197 СК України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати підставою для зменшення розміру аліментів на утримання двох дітей з 1/3 частини до 1/4 частини доходів позивача.

Оцінюючи інтереси сторін з точки зору забезпечення їх справедливого балансу, колегія суддів визнає, що міркування дотримання мінімальних інтересів дитини на отримання гарантованого законом забезпечення переважають над інтересами позивача, що мають істотне значення, проте не можуть слугувати підставою для звільнення його від виконання обов`язку забезпечувати усім своїм дітям необхідний рівень життя для їх фізичного, розумового та духовного розвитку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий суддя: О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик