Справа № 361/5834/21
Провадження № 2-др/361/1/23
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Радзівіл А.Г.
за участю секретаря Лелеки В.А.
представника відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари заяву представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,
31 жовтня 2022 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя було задоволено.
Згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № 23-06-21 від 23 червня 2021 року представник позивача надав правову допомогу, а саме:
-Вивчив подані документи і вислухав усні пояснення клієнта 0,5 год. х 2000 грн. = 1000 грн.
-Проаналізував актуальну судову практику з аналогічних справ 0,5 год. х 2000 грн. = 1000 грн.
-Розробив з клієнтом правову позицію у справі 0,5 год. х 2000 грн. = 1000 грн.
-Надав правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань - 0,5 год. х 2000 грн. = 1000 грн.
-Підготував договір про надання правової (правничої) допомоги - 0,25 год. х 2000 грн. = 500 грн.
-Підготував заяву про забезпечення позову 1 год. х 2000 грн. = 2000 грн.
-Підготував і направив до суду позовну заяву - 2 год. х 2000 грн. = 4000 грн.
-Підготував клопотання про скасування арешту - 0,5 год. х 2000 грн. = 1000 грн.
-Підготував і направив до суду відповідь на відзив - 1 год. х 2000 грн. = 2000 грн.
-Підготував додаткову угоду - 0,25 год. х 2000 грн. = 500 грн.
-Підготував акт прийому-передачі правової (правничої) допомоги за договором 0,25 год. х 2000 грн. = 500 грн.
-Брав участь в якості представника в суді першої інстанції 6 год. (з урахуванням дороги до суду та назад) х 1000 грн. = 6000 грн.
01 листопада 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. заяву представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя прийнято до розгляду та призначено до розгляду на 16 грудня 2022 року.
20 грудня 2022 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відмову у прийнятті додаткового рішення.
В своєму клопотанні представник відповідача посилався на те, що у ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Про це зазначено і у ч. 1 ст. 134 ЦПК України.
Позовна заява подана без додержання вимог, зазначених у ст. 175 ЦПК України, залишається без руху та не приймається до розгляду (ч. 1 ст. 185 ЦПК України).
При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття позовного провадження суд перевіряє позовну заяву на відповідність встановленим вимогам, при цьому ці вимоги, зокрема, вимоги щодо майбутнього понесення судових витрат, встановлені для визначення прозорості позицій сторін справи щодо таких витрат.
Наслідком неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат може бути відмова у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).
Отже, у цьому випадку сторона може бути позбавлена відшкодування витрат, однак, на переконання відповідача, для виходу на цей рівень, сторона зобов`язана, як мінімум, зазначити про понесення певних судових витрат у майбутньому навіть без зазначення їх розміру, у іншому випадку, якщо сторона не заявляє про те, що нею будуть понесені судові витрати у майбутньому, вона позбавляється права на відшкодування таких витрат за результатами розгляду справи, оскільки не повідомила про це у зазначений законом спосіб і час.
У позовній заяві позивач зазначила, що у зв`язку з розглядом справи понесла тільки витрати у вигляді сплаченого нею судового збору, про понесення інших витрат, у т.ч. у майбутньому, зазначено не було, відтак, позивач не планувала понесення таких витрат, про що відкрито сповістила суд та відповідача, і це в той час коли договір № 23-06-21 від 23.06.2021 з адвокатом у неї вже був укладений, тобто вона планувала користуватися правовою допомогою, однак, без відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу у судовому порядку.
Проте, під час судових дебатів представник позивача - адвокат Аветисян Роберт Миколайович несподівано для відповідача заявив про те, що позивач буде подавати заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, при цьому жодного розміру таких витрат названо не було, що суперечить вказаному у заяві про ухвалення додаткового рішення.
Представник відповідача вважає, такі дії позивача недобросовісними, такими, що порушують принцип заборони суперечливої поведінки, який базується на правилі, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці.
На думку відповідача, у цій ситуації суд має застосувати принцип ?естопель?, згідно з яким сторона позбавляється права без розгляду питання по суті висувати певні заперечення або заяви, які явно розходяться з її початковим поведінкою.
Процесуальним законом встановлений обов`язок сторони подати докази про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, до закінчення судових дебатів, при цьому ці докази можуть бути не подані тільки з поважних причин, про що сторона повинна повідомити суд до закінчення судових дебатів, і тільки за умови визнання судом вказаних причин поважними, він може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Під час судових дебатів представник позивача - адвокат Аветисян Роберт Миколайович заявив про те, що протягом 5-ти днів подасть заяву про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу та відповідні докази, однак, він не повідомив суду поважних причин неможливості подання доказів понесення витрат на таку допомогу до закінчення судових дебатів, обмежившись лише формальною заявою про подання доказів після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Представник відповідача зазначає, що представник позивача - адвокат Аветисян Роберт Миколайович не дотримався встановлених ст. 246 ЦПК України вимог та не обґрунтував поважність причин неподання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів, допустив процесуальне порушення, яке не може бути проігнороване, як несуттєве, оскільки тільки за умови належного обґрунтування поважності причин, сторона може розраховувати на вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Проаналізувавши Договір №23-06-21 про надання правової (правничої) допомоги від 23.06.2021, укладений між позивачем та адвокатом Аветисяном Робертом Миколайовичем, слід зробити висновок, що він не відповідає вимогам Закону України ?Про адвокатуру та адвокатську діяльність?, а саме у ньому не визначено порядку обчислення гонорару у вигляді фіксованого розміру чи погодинної оплати, а також суперечить п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, в якому зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, при цьому, відповідач зазначає, що розмір гонорару був визначений лише після ухвалення судом рішення додатковою угодою від 19.10.2022, в цей же день були виготовлені і інші документи.
Однак, це протирічить п. 6.2. договору, у якому зазначено, що сторонами вже узгоджений розмір гонорару.
Більше того, у цьому ж пункті договору вказано, що гонорар узгоджений виходячи з уже виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, їх обсягу та витраченого ним часу, тоді постає питання, чому загальна сума витрат та погодинна ставка з`являються тільки після ухвалення судом рішення, адже, судячи з положень договору, до подання позову позивач знала про розмір гонорару адвоката Аветисяна Роберта Миколайовича, а, отже, і про розмір своїх витрат на професійну правничу допомогу, однак, з якихось причин не заявила про них при поданні позову.
Відповідач вважає положення договору суперечливими та непрозорими, такими, що не дають можливості з`ясувати реальні домовленості позивача та адвоката, відтак, такими, що не можуть бути доказом понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та є підставою для відмови у прийнятті додаткового рішення, більше того, в імпровізованій квитанції №23-06-21 вказана інша дата укладення договору, ніж та, яка вказана у договорі.
Відповідач впевнений у тому, що позивач до подання позову не планувала стягувати витрати на професійну правничу допомогу, однак, після ухвалення судом рішення на фоні стосунків з відповідачем, які на той момент ще більш погіршилися, вирішила разом з адвокатом попідписувати документи, щоб таким чином вичавити з відповідача якомога більше грошових коштів.
У документах, наданих до суду зазначено, що адвокат проаналізував актуальну судову практику з аналогічних справ, однак у справі відсутні документи, у яких би було посилання на судову практику з аналогічних справ.
Договір про надання правової (правничої) допомоги, додаткова угода та акт приймання-передачі є лише доказами розміру понесених витрат, їх підготовка не може включатися у вартість таких витрат.
Підготовка позову включає у себе вивчення документів, аналіз актуальної судової практики, розробку правової позиції, тому зазначення цих складових як окремих видів робіт призводить до суттєвого невиправданого збільшення обсягу виконаних робіт і, відповідно, розміру витрат.
У відповіді на відзив позиція позивача не змінилася, заперечення проти позиції відповідача звелося до набору тексту щодо обставин, які не були доведеними хоча б якимись доказами, та фрази, що позивач хоче поділити спільне майно в натурі, а не продавати квартиру, тобто підготовка відповіді на відзив по суті звелася до копіювання тексту позовної заяви та не повинна враховуватися окремо.
Об`єм підготовлених документів не свідчить про витрачання на їх підготовку вказаної кількості часу, наприклад, кількість сторінок позовної заяви складає лише 4 сторінки цілком простого тексту без юридичної вишуканості, а обґрунтування позову - менше сторінки та звелося до копіювання норм Сімейного кодексу України (правова позиція Верховного Суду у справі № 923/567/17).
Позивач зазначила, що адвокат витратив на представництво її інтересів у суді 6 годин з урахуванням дороги до суду та назад.
За увесь час розгляду справи відбулося 4 судові засідання сумарною тривалістю близько однієї години чистого часу у яких приймав участь адвокат позивача, при цьому жодними допустимими доказами позивач не підтвердив витрати часу на дорогу туди і назад у розмірі 5 годин, а просте зазначення про витрати саме такого часу такими доказами не є.
Справа про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя не є складною, положення законодавства є сталими, зрозумілими та легкими для сприйняття навіть для пересічних громадян, тим більше для адвоката з таким досвідом, як у адвоката Аветисяна Роберта Миколайовича та особливо враховуючи також ту обставину, що правову позицію по справі він розробляв разом з позивачем.
Враховуючи викладене, розмір витрат на професійну правничу допомогу, який позивач бажає стягнути з відповідача є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому не може бути стягнутий з відповідача у заявленому позивачем розмірі.
В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення просив проводити розгляд справи у його відсутність.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та просив відмовити, пояснення надав аналогічно викладеним у клопотанні про відмову у прийнятті додаткового рішення.
Суд вислухавши сторін представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя було задоволено.
Згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № 23-06-21 від 23 червня 2021 року представник позивача надав правову допомогу, а саме:
-Вивчив подані документи і вислухав усні пояснення клієнта 0,5 год. х 2000 грн. = 1000 грн.
-Проаналізував актуальну судову практику з аналогічних справ 0,5 год. х 2000 грн. = 1000 грн.
-Розробив з клієнтом правову позицію у справі 0,5 год. х 2000 грн. = 1000 грн.
-Надав правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань - 0,5 год. х 2000 грн. = 1000 грн.
-Підготував договір про надання правової (правничої) допомоги - 0,25 год. х 2000 грн. = 500 грн.
-Підготував заяву про забезпечення позову 1 год. х 2000 грн. = 2000 грн.
-Підготував і направив до суду позовну заяву - 2 год. х 2000 грн. = 4000 грн.
-Підготував клопотання про скасування арешту - 0,5 год. х 2000 грн. = 1000 грн.
-Підготував і направив до суду відповідь на відзив - 1 год. х 2000 грн. = 2000 грн.
-Підготував додаткову угоду - 0,25 год. х 2000 грн. = 500 грн.
-Підготував акт прийому-передачі правової (правничої) допомоги за договором 0,25 год. х 2000 грн. = 500 грн.
-Брав участь в якості представника в суді першої інстанції 6 год. (з урахуванням дороги до суду та назад) х 1000 грн. = 6000 грн.
31 жовтня 2022 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.
Стаття 270 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої).
Відповідно до положень частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, обов`язковою умовою для вирішення питання про стягнення судових витрат має бути відповідна про це заява сторони, зроблена або подана до судових дебатів у справі.
Згідно зі ст. 30 Закону України ?Про адвокатуру і адвокатську діяльність?, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Про це зазначено і у ч. 1 ст. 134 ЦПК України.
Позовна заява подана без додержання вимог, зазначених у ст. 175 ЦПК України, залишається без руху та не приймається до розгляду (ч. 1 ст. 185 ЦПК України).
Наслідком неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат може бути відмова у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 133 - 142 ЦПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Як вбачається із змісту позовної заяви поданої 01 липня 2021 року позивач зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат становить 8172 грн. 00 коп. і вказує, що це судовий збір. У позовних вимогах вона просить стягнути із відповідача на свою користь судові витрати.
Тобто ні зміст позовної заяви, ні додатки до неї не містить будь яких посилань, обґрунтувань та розрахунків про те, що позивач буде просити суд стягнути із відповідача понесені нею витрати на правову допомогу у вказаній справі.
Як вбачається із договору № 23-06-21 від 23.06.2021 року, вказаний договір був укладений позивачем з адвокатом до подання позовної заяви до суду, але позовна заява була складена таким чином, що не передбачала можливого стягнення відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу у судовому порядку.
Процесуальним законом встановлений обов`язок сторони подати докази про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, до закінчення судових дебатів, при цьому ці докази можуть бути не подані тільки з поважних причин, про що сторона повинна повідомити суд до закінчення судових дебатів, і тільки за умови визнання судом вказаних причин поважними, він може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Таким чином, вимоги ст. 246 ЦПК України не були дотримані представником позивача, оскільки він не обґрунтував поважність причин неподання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів, оскільки тільки за умови належного обґрунтування поважності причин, сторона може розраховувати на вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У договорі № 23-06-21 про надання правової (правничої) допомоги від 23.06.2021 року, укладений між позивачем та адвокатом Аветисяном Робертом Миколайовичем, не визначений порядок обчислення гонорару у вигляді фіксованого розміру чи погодинної оплати, а також суперечить п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, в якому зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, при цьому, відповідач зазначає, що розмір гонорару був визначений лише після ухвалення судом рішення додатковою угодою від 19.10.2022 року.
Однак, це протирічить п. 6.2. договору, у якому зазначено, що сторонами вже узгоджений розмір гонорару.
Таким чином на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті додаткового рішення суду за заявою представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.
Керуючись ст. ст. 76- 83, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд-
Відмовити у прийнятті додаткового рішення суду за заявою представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Радзівіл А.Г.