ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року

м. Харків

справа № 638/13659/20

провадження № 22-ц/818/492/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Тичкової О.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

розглянув без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду 25 січня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

25 січня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілено дану цивільну справу та визначено склад колегії судді: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тичкова О.Ю., судді колегії Маміна О.В., Пилипчук Н.П.

14 лютого 2023 року до Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід всім суддям Харківського апеляційного суду, в тому числі Тичковій О.Ю. , Маміній О.В., Пилипчук Н.П.

Заява мотивована тим, що протягом 2014-2021 років ОСОБА_1 неодноразово в апеляційному суді оскаржувались рішення слідчих суддів по кримінальних провадженях по фактам незаконної експлуатації спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації і рішеннями суддів апеляційного суду Харківської області всі скарги з надуманих підстав відхилені, внаслідок чого до цього часу незаконне використання спеціальних технічних засобів продовжується.

Перевіривши доводи заяви судова колегія вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналіз змісту заяви про відвід, зокрема, суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. не свідчить про існування обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П., а також порушення суддею принципу рівності учасників справи перед законом та судом.

Доказів, які б могли свідчити про пряму чи побічну зацікавленість судді-доповідача Тичкової О.В. та суддів колегії Маміної О.В., та Пилипчук Н.П. у результатах розгляду справи, про наявність конфлікту інтересів, необ`єктивне ставлення до учасників процесу заявником не надано, і у матеріалах справи такі докази відсутні.

Таким чином, вказані ОСОБА_1 у заяві про відвід судді обставини не свідчать про існування передбачених статтями 36, 37 ЦПК України підстав для відводу.

Частинами 1, 2, 3 статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. не вбачається.

При цьому, колегія суддів зазначає, що оскільки 25 січня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілено дану цивільну справу та визначено склад колегії судді: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тичкова О.Ю., судді колегії Маміна О.В., Пилипчук Н.П.тому заявлений відвід іншим суддям Харківського апеляційного суду колегія суддів не розглядає.

З огляду на необґрунтованість заявленого відводу, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України передати питання про відвід на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. - визнати необґрунтованою.

Справу передати на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду заяви щодо вирішення питання про відвід суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. у відповідності до ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук