У Х В А Л А

16.02.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Марків Ю.С. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

У провадженні судді Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С. перебуває цивільна справа № 465/9899/21 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності.

16.02.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Марків Ю.С., який мотивований наявністю фактів порушення порядку визначення судді для розгляду цієї справи.

Враховуючи вищевикладене, просить заяву про відвід судді Марків Ю.С. у розгляді вказаної цивільної справи задоволити.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, суд не повідомляв учасників справи про розгляд питання про відвід судді у даній справі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заявника, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першоюстатті 33 цього Кодексу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.36 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до норм якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У відповідності до ст.39 ЦПК України, відвід має бути мотивованим.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у ухвалі 10.02.2021 у справі №9901/224/20 головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи утручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Водночас суд підкреслює, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Так, заявник вважає, що суддя Марків Ю.С. у даній справі прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду даної справи, зважаючи на наявність фактів порушення порядку визначення судді для розгляду цієї справи.

Суд не погоджується з наведеною позивачем підставою для відводу судді Марків Ю.С., оскільки, вказані твердження позивача не підтверджені жодним доказом, що не може свідчити про безсумнівну наявність такого факту.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені у вищевказаній заяві про відвід судді, жодним чином не свідчать про упередженість або певну зацікавленість судді у наслідках розгляду цієї справи, та зводяться до незгоди позивача з процесуальними рішеннями судді. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, не виявлено, тому суд вважає, що заявлений відвід слід вважати необгрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 36,37,40, 260 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Визнати заяву ОСОБА_1 від 16.02.2023 року про відвід судді Марків Ю.С. у цивільній справі № 465/9899/21 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності - необгрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Марків Ю.С. передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м.Львова на автоматизований розподіл для визначення в порядку, передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України, судді, який вирішуватиме питання про відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Марків Ю.С.