Провадження № 2-др/359/4/2023
18 січня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В..
при секретарі - Івковій Д.Л.,
за участі представника відповідачів - адвоката Богдашкіної Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Білоус Тетяни Григорівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №359/1338/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Лідія Євгенівна, приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Тетяна Михайлівна, про визнання недійсними договорів дарування .-
10.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2022 року позов було задоволено. Суд вирішив:

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 01 березня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Тетяною Михайлівною, реєстровий № 441;

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений 12 березня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Лідією Євгенівною, реєстровий № 211;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,1000 га кадастровий номер :10:019:0005, що розташована по АДРЕСА_2 , укладений 12 березня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Лідією Євгенівною, реєстровий № 214.

.

Також з відповідачів на користь позивача було стягнуто понесені ним витрати по сплаті судового збору.

27.11.2022 представником позивача адвокатом Білоус Т.Г. до завершення судових дебатів подано заяву, якою повідомлено суд, що позивачем у справі понесені витрати на правничу допомогу, але позивач не має можливості подати докази, що підтверджують повний розмір понесених судових витрат, та що такі докази будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Так, 28.11.2022 представником позивача Білоус Т.Г. до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу. Так, за змістом поданої заяви позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 11000 гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги №06 від 10.04.2020, Додатковим договором №1 від 10.04.2020 та актом виконаних робіт наданих послуг від 28.11.2022 та платіжним дорученням.

Ухвалою від 30.11.2022 було призначено подану заяву до розгляду у відкритому судовому засіданні.

06.01.2023 до канцелярії суду представником позивача було подано заяву про розгляд справи про відшкодування судових витрат без участі позивача та його представника.

10.01.2023 представником відповідачів адвокатом Богдашкіною Д.О. через систему «Електронний суд» подано клопотання про відмову (зменшення) в стягненні судових витрат на правничу допомогу. За змістом поданого клопотання представник відповідачів звертає увагу, що позовна заява подавалася особисто позивачем без договору про надання правової допомоги, або іншого доказу на підтвердження користування послугами адвоката. Також зазначено, що на момент проведення підготовчого засідання було встановлено, що судові витрати позивача полягають лише в сплаті судового збору, витрати на правничу допомогу були відсутні, а також, що подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат. Недотримання порідку подання заяви про компенсацію судових витрат на правничу допомогу, позбавило відповідача подати обґрунтоване клопотання про зменшення судових витрат або відмову в їх компенсації. Також зазначено, що представником позивача не дотримано вимог цивільного процесуального законодавства та надано не повний перелік всіх необхідних документів для компенсації судових витрат, зокрема, зазначає, що не надано жодного документа на підтвердження зарахування коштів на рахунок адвоката, детального опису виконаних робіт. Також звертає увагу, щодо судові витрати мають відповідати таким критеріям, як дійсність, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 після початку повномасштабної війни разом із трьома дітьми виїхала з України та наразі мешкають у Польщі, де вона вимушена орендувати житло а повністю забезпечувати усі потреби дітей, а також, що жодної фінансової допомоги від позивача вона не отримує її матеріальний стан не дозволяє сплачувати необґрунтовані витрати позивача на правничу допомогу. ОСОБА_3 є людиною похилого віку, її доходи забезпечують лише достатні для нормальної життєдіяльності потреби, стягнення з неї судових витрат поставить відповідача в скрутне становище та позбавить коштів для нормального існування.

У призначене судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Їх неявка не перешкоджає розгляду питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Представник відповідачів ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу заперечувала з наведених вище підстав.

Дослідивши подану заяву, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 цієї статті для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. ч. 1 - 6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача надано копії документів:

- Договір про надання правової допомоги №06 від 10 квітня 2020 року, Додатковий договір №1 від 10 квітня 2020 року ( до Договору про надання правової допомоги №06 від 10 квітня 2020 рок), Акт виконаних робіт-наданих послуг від 28 листопада 2022 року та квитанції № 39564051 від 28 листопада 2011 року на суму 11000 гривень.

Так, згідно з Актом виконаних робіт-наданих послуг від 28 листопада 2022 року загальна сума виконаних робіт становить 11000 гривень, а також, що адвокатом виконані, а клієнтом прийняті послуги:

- складання позовної заяви, поданої до суду 10.12.2019 190,00 грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 13.04.2020 700,00 грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 15.06.2020, заява про виклик та допит свідків 700,00 грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 07.07.2020, подача заяви про зміну підстав позову, заява про виклик та допит свідків 700,00 грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 07.09.2020, клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи 700,00 грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 09.10.2020 700,00 грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 27.01.2021 700,00 грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 10.09.2021 700,00 грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 18.10.2021, закриття підготовчого засідання 700,00 грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 02.12.2021 700,00грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 06.06.2022 700,00грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 02.09.2022 , пояснення свідків 700,00грн.;

- участь адвоката в судовому засіданні 18.10.2022, пояснення свідків - 700,00грн.;

участь адвоката в судовому засіданні 25.11.2022, дослідження матеріалів справи, дебати 700,00грн.;

Відповідно до квитанції № 39564051 від 28 листопада 2011 року позивачем ОСОБА_1 сплачено на рахунок ОСОБА_5 в рахунок оплати послуг за договором про надання правничої допомоги №6 від 10.04.2020 року сплачено 11000 гривень.

Проаналізувавши досліджені докази та зважаючи на подані заперечення, суд дійшов висновку, щодо часткового задоволення поданої заяви.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом 10.12.2019 року, зазначивши в позовні заяві, при подачі даного позову позивачем понесено витрати по сплаті судового збору в сумі 2306 грн., крім того, орієнтовний розрахунок понесених витрат позивача на правничу допомогу становить 10000 гривен, при цьому доказів таких витрат, а також переліку послуг адвоката, як і доказів укладення договору про надання правової допомоги, до позовної заяви долучено не було (т.1 а.с.4-5)

З наданих представником позивача документів вбачається, що Договір про надання правової допомоги був укладений між адвокатом Білоус Т.Г. та позивачем ОСОБА_1 10 квітня 2020 року, тобто після звернення з позовом до суду. Доказів того, що між позивачем та його представником був укладений Договір про надання правової допомоги, чинний на момент звернення з позовом до суду, до заяви про стягнення судових витрат , а також до матеріалів справи долучено не було.

З матеріалів справи встановлено, що за участі представника позивача було проведено 10 засідань на стадії підготовчого провадження та судового розгляду, а саме: 15.06.2020, 07.07.2020, 07.09.2020, 09.10.2020, 10.09.2021, 18.10.2021, 06.06.2022, 02.09.2022, 18.10.2022, 25.11.2022.

Засідання 13.04.2020, 27.01.2021, 02.12.2021 не відбулися.

Відповідно до погодженої позивачем вартості послуг у Додатковому договорі №1 від 10 квітня 2020 року передбачено: за одне судове засідання вартість послуг адвоката складає 700,00 гривень (з урахуванням розробки заяв, клопотань, з урахуванням витраченого часу на прибуття, очікування і безпосередню участі в судовому засідань).

Суд вважає таку вартість послуг розумною, яка відповідає складності справи та є співмірною із заявленими позовними вимогами, зважаючи на обсяг та вартість відчуженого нерухомого майна за оспорюваними договорами дарування. В іншій частині понесені витрати вважати обґрунтованими, оскільки доказів надання адвокатських послуг щодо складання позовної заяви, а також у дні, коли розгляд справи не відбувався, надано не було.

З урахуванням вищенаведених вимог ст.ст.134,137,141 ЦПК України понесені позивачем ОСОБА_1 документально підтверджені витрати на правничу допомогу (забезпечення участі представника позивача у підготовчому та судовому засіданні та складання заяв та клопотань з процесуальних питань) у сумі 7000 гривень підлягають стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках по 3500 грн. з кожної.

На підставі викладеного, керуючись ст.134,137,141,246, 258,259,263-265,266,270, 273 ЦПК України,-

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Білоус Тетяни Григорівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу - задовольнити частково.

Постановити додаткове рішення наступного змісту.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) в рівних частках на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) частину понесених ним судових витрат на правничу допомогу по 3500 гривень (три тисячі п`ятсот гривень) з кожної.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст додаткового рішення виготовлений 10.02.2023.

Суддя І. В. Муранова-Лесів