У Х В А Л А

15.02.2023 Справа №607/29887/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря с/з Медвідь О. А.

учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності.

В обґрунтування заяви посилається на те, що в нього вичерпалися фінансові можливості на переказі 98 000 грн на виконання рішення суду у справі № 607/29887/19. Також, зазначає, що йому констатували діагноз набута правобічна пахова грижа, у зв`язку із цим рекомендовано оперативне втручання, яке не є безоплатним і передбачення того, що після оперативного втручання ОСОБА_3 не зможе працювати, а відтак заробляти собі на життя, що додатково ставить його в складне матеріальне становище. Крім цього, перебування на утриманні ОСОБА_3 двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , навчання дочки ОСОБА_8 на платній формі в Тернопільському національному економічному університеті, а також, накладення арешту державним виконавцем на всі грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, та коштів на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. При цьому, заявник вважає обґрунтованими твердження про те, що відкриття виконавчого провадження є передчасним та більше того безпідставним, оскільки ОСОБА_3 не надано часу для добровільного часу виконання рішення суду та навіть не надано часу для отримання рішення суду. Більше того, ОСОБА_3 , навіть не маючи повного тексту рішення, переказав 98 000 грн на виконання рішення суду, що свідчить про його добровільне бажання виконувати вказане рішення, навіть попри складний матеріальний стан. А тому, просить розстрочити виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/29887/19 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності строком на 12 місяців з дня постановлення ухвали суду, шляхом щомісячного платежу в розмірі 42 282.5 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні заяву про розстрочення виконання судового рішення підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з мотивів та підстав, викладених у ній.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив щодо заяви про розстрочення виконання судового рішення, попередньо подавши письмові заперечення, в яких зазначено, що провадження по справі відкрито 21.01.2020. Відповідачу та його представнику достовірно було відомо про ухвалене рішення по справі, доказів того, що стороні відповідача чинились перешкоди в отриманні рішення не надано. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2022 набрало законної сили 12.07.2022 та стороною відповідача не оскаржувалося. Як підтвердила сторона відповідача, момент набрання рішенням законної сили є 12.07.2022 та момент відкриття виконавчого провадження є 07.12.2022, а це майже п`ять місяців. Однак, за цей час відповідач не виконав рішення добровільно. Крім цього, відповідач ОСОБА_3 у своїй власності має нерухоме майно. Вказує, що заявником не наведено доводів та не надано конкретних доказів наявності в сім`ї заявників виняткових обставин, які б дозволили суду задовольнити заяву про розстрочку виконання судового рішення. Отже, вивчивши наведені в обґрунтування заяви про розстрочку виконання судового рішення доводи заявника, які не підкріплені жодними належними та допустимими доказами, та не свідчать про наявність будь-якого виняткового випадку, що обумовлює об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, чи робить його виконання неможливим, а відтак, відсутні правові підстави для задоволення вищевказаної заяви, з огляду на її необґрунтованість. Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов. Відтак, просить відмовити в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2022 по справі № 607/29887/19.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2022 ухвалено задовольнити позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 грошову компенсацію, вартості 5/9 частини квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 605 390,00 грн. Припинити право власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на 5/9 частини квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 6 053,90 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.07.2022 по справі № 607/29887/19 відмовлено у задоволенні заяви представника позивачів адвоката Гриців Ольги Ярославівни про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат та залишено без розгляду заяву представника позивачів адвоката Гриців Ольги Ярославівни про долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.07.2022 ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 7 422,56 грн.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 28.10.2022 по справі № 607/29887/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року у цивільній справі за заявою представника позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - ОСОБА_9 про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат та долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності вирішено апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2022 року скасувати та постановити нове рішення, яким заяву представника позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката Гриців Ольги Ярославівни про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат та долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу задовільнити. Поновити строк адвокату Гриців Ользі Ярославівні на подання доказів понесених судових витрат та долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу. Заяву адвоката Гриців О.Я. про ухвалення додаткового рішення задоволити частково. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн та 3 922,56 грн. витрат понесених за проведення експертизи.

Додатковою постановою Тернопільського апеляційного суду від 05.12.2022 по справі № 607/29887/19 вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати, понесені на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2022, вирішено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката Гриців Ольги Ярославівни та представника ОСОБА_3 адвоката Сампари Надії Миронівни, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності відмовити.

07.12.2022 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 607/29887/19, виданого 18.11.2022 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 грошову компенсацію, вартості 5/9 частини квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 605 390,00 грн.

07.12.2022 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме, накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 666 184 грн.

07.12.2022 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про арешт майна боржника.

07.12.2022 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про стягнення виконавчого збору, а саме стягнути з боржника ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 60 539,00 грн.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже, відстрочення виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року з наступними змінами і доповненнями, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при розгляді заяв щодо розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

При цьому, надання розстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про розстрочення виконання судового рішення, покликаючись на наступні обставини, а саме: вичерпання фінансових можливостей ОСОБА_3 на переказі 98 000 грн.; встановлення діагнозу ОСОБА_3 набута правобічна пазова грижа. Рекомендовано: оперативне втручання; передбачення того, що після оперативного втручання ОСОБА_3 не зможе працювати, а відтак заробляти собі на життя, що додатково ставить його в складне матеріальне становище; перебування на утриманні ОСОБА_3 двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; навчання дочки ОСОБА_8 на платній формі в Тернопільському національному економічному університеті; накладення арешту державним виконавцем на всі грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Суд не погоджується з такими аргументами та вважає, що обставини, на які посилається сторона відповідача, не можна розцінювати як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України, унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення.

Зокрема, відповідачу ОСОБА_3 та його представнику було відомо про ухвалене рішення по справі, доказів того, що стороні відповідача чинились перешкоди в отриманні рішення суду не надано. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2022 набрало законної сили 12.07.2022 та стороною відповідача не оскаржувалось.

Щодо твердження сторони відповідача щодо передчасності відкриття виконавчого провадження та надання часу для добровільного виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Рішення суду це процесуальний документ, яким розгляд справизакінчується по суті. Рішення суду є найважливішим актом правосуддя, актом реалізації судової влади. Рішенням суду розв`язується матеріально-правовий спір між сторонами, підтверджується наявність або відсутність певних фактів, ним захищаються порушені, невизнані або оспорювані права, свободита інтересиучасників справи. Тобто, рішення суду перетворює спірні відносинисторін на безспірні.

Рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За загальним правилом, рішення суду виконують після набрання ним законної сили. Особа може виконати рішення суду добровільно з моменту набрання рішенням суду законної сили та з моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що з моменту набрання рішення законної сили до моменту відкриття виконавчого провадження минуло майже п`ять місяців, однак за цей час відповідач не виконав рішення добровільно.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_10 щодо офіційного тлумачення положень пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України вважає, що зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень полягає у відстроченні виконання судового рішення на певний строк, має відповідати принципу верховенства права та здійснюватися у випадках і на підставі, визначених законом.

Конституційний Суд України наголошує, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України „Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) від 2 червня 2016 року № 1401VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статтею 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Щодо твердження сторони відповідача щодо вичерпання фінансових можливостей ОСОБА_3 на переказі 98 000 грн, перебування на утриманні ОСОБА_3 двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та навчання дочки ОСОБА_8 на платній формі в Тернопільському національному економічному університеті, суд зазначає наступне.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Системний аналіз правових норм свідчить про те, що при вирішенні заяви про розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

В даному ж випадку, заявником не наведено доводів та не надано конкретних доказів наявності в його сім`ї виняткових обставин, які б дозволили суду задовольнити заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Суд зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягнуто кошти, як грошову компенсацію, вартості 5/9 частини квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 605 390,00 грн, що свідчить про набуття відповідачем права на 5/9 частин вказаної квартири.

Будь-якими належними, достатніми та достовірними доказами відповідач не довів наявності у нього такого матеріального стану, що об`єктивно вказує на неможливість чи ускладнення виконання рішення суду.

При цьому, суд зазначає, що матеріальний стан не оцінюється виключно поточними доходами чи витратами, адже до характеристики матеріального стану належать також наявність у відповідача на праві власності нерухомого та рухомого майна за рахунок якого можна виконати рішення суду, банківських заощаджень тощо.

Поряд із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є власником нерухомого майна, зокрема: 1/3 частина земельної ділянки площею (га): 1.5408, кадастровий номер :06:008:0331, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Хмельницька обл., Білогірський р., сщ/рада; нежитлове приміщення, стоянка, загальна площа (кв. м): 35.2 Адреса: АДРЕСА_2 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м): 71, житлова площа (кв.м): 25.3, Опис: двокімнатна квартира; 1/3 частина земельної ділянки площею (га): 0,15, кадастровий номер :06:001:0090, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Хмельницька обл., Білогірський р., сщ/рада; 1/3 частина земельної ділянки площею (га): 2,9807, кадастровий номер :06:008:0181, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Хмельницька обл., Білогірський р., сщ/рада.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши наведені в обґрунтування заяви про розстрочення виконання судового рішення доводи заявника, які не підкріплені жодними належними та допустимими доказами та не свідчать про наявність будь-якого виняткового випадку, що обумовлює об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, чи робить його виконання неможливим, суд дійшов до висновку про недоведеність заявником належними та допустимими доказами підстав для розстрочення виконання рішення суду, а тому, заява ОСОБА_3 про розстрочення виконання рішення не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 354, 435 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 17 лютого 2023 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко