Номер провадження: 22-ц/813/3093/23
Справа № 513/694/21
Головуючий у першій інстанції Рязанова К. Ю.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №513/694/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжила навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 8 грудня 2021 року у складі судді Рязанової К.Ю., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 27 липня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка ОСОБА_3 досягла повноліття, але продовжує навчатися з 14 вересня 2020 року в Інституті права, економіки та міжнародних відносин Міжнародного гуманітарного університету на денній контрактній формі навчання, строк закінчення навчання 30 червня 2024 року, з огляду на що потребує матеріальної допомоги батьків. Посилаючись на вказані обставини, не досягнення домовленості щодо утримання дочки, яка продовжує навчання, позивач ОСОБА_1 просила стягувати з відповідача ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) до закінчення дочкою навчання, а саме до 30 червня 2024 року; стягнути судові витрати (а.с.1-3, 38-39).

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.41).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини необхідно враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. З дочкою в нього гарні відносини, до досягнення нею повноліття сплачував аліменти на її утримання, за необхідності окрім аліментів надавав їй додаткові кошти. Однак сплачувати аліменти на утримання дочки на час навчання не має можливості, так як має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину до досягнення меншою дитиною трьох років; крім того, сплачує з 2012 року кредит на придбання житла, в якому наразі мешкає, оскільки належну йому частку в квартирі, де проживав з першою сім`єю, подарував дочці ОСОБА_4 . Крім того, з 2006 року має хронічне захворювання, яке потребує постійного лікування. Дочка навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, зареєстрована та фактично проживає у гуртожитку, за станом здоров`я та за необхідності може працювати. Доказів, які б свідчили про утримання позивачем дитини у період навчання, та що ці витрати несе позивач одноособово суду не надано (а.с.51-54).

Позивачем ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, за змістом якої вона також сплачує кредит на купівлю житла, щодо подарованої дочці квартири, то квартира була подарована за спільною згодою; відповідач не надав суду доказів своїх доходів (а.с.74-76).

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 28 вересня 2021 року за клопотанням позивача витребувано з КП «Саратська центральна лікарня» довідку про заробітну плату ОСОБА_2 (а.с.87).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 8 грудня 2021 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 27 липня 2021 року і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення дочкою 23 років; в іншій частині вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 937,50 грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 567,50 грн. (а.с.139-142).

Висновок суду мотивовано передбаченим статтею 199 СК України правом повнолітньої ОСОБА_5 на утримання від батьків та обов`язком батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжила навчання; не наданням доказів наявності умов, які б унеможливлювали наданням батьком матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд виходив з отримуваного ОСОБА_5 незначного доходу від передачі в оренду наявного в неї житла, який є недостатнім для харчування, навчання, проїзду, забезпечення інших базових потреб, враховував дохід ОСОБА_2 , його матеріальний та сімейний стан тощо.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду залишено без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду визнано неподаною та повернуто.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 8 червня 2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення на утримання повнолітньої дочки, яка продовжила навчання, аліментів у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.179-183).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у недоведеності наявності умов надання матеріальної допомоги повнолітній дочці на період навчання, у не прийнятті до уваги доводів про не доведення потреби в утриманні повнолітньої дочки та про неможливість батька надавати таку допомогу з огляду на отримувану заробітну плату, наявність утриманців, кредитних зобов`язань, стан власного здоров`я тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що дочка ОСОБА_5 не проживає за місцем реєстрації в м. Одесі в гуртожитку, а проживає в смт. Сарата разом з нею, так як з весни 2020 року навчальні заклади перейшли на дистанційну форму навчання в онлайн-режимі. Відповідач не надав суду довідку про свої доходи, що мало наслідком витребування судом даного доказу. Дочка не працювала та не працює, тому ніякого доходу не має, примушувати її до праці у період навчання не правильно. З грудня 2021 року позивач також не працює, у зв`язку з воєнним станом роботу знайти складно, З 2 серпня 2022 року їй припинено виплати по безробіттю, з обліку Саратської районної філії ООЦЗ знято, тому утримувати дочку не має можливості. Дружина ОСОБА_1 після ухвалення судом рішення також вийшла на роботу в КП «Саратська центральна лікарня», про що відповідач замовчує.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, судового рішення без змін з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 навчається в Інституті права, економіки та міжнародних відносин Міжнародного гуманітарного університету ІУ рівня акредитації за спеціальністю 241 «Готельно-ресторанна справа», форма навчання контрактна, денна, термін навчання з 14 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року.

ОСОБА_2 перебуває з 3 вересня 2011 року у другому шлюбі, де є батьком сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 працює на посаді лікаря-рентгенолога КП «Саратська районна лікарня», де отримує заробітну плату.

Дружина ОСОБА_2 ОСОБА_9 з 18 лютого 2020 року знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Саратського відділу Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, де отримувала з 1 січня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 допомогу при народженні дитини (доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

ОСОБА_2 має кредитні зобов`язання на підставі Кредитного договору №2067 від 3 жовтня 2012 року з КП «Одеський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі».

ОСОБА_1 перебуває з 14 лютого 2013 року у другому шлюбі, де є матір`ю сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_1 працювала до грудня 2021 року на посаді головного експерта Саратського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль», де отримувала заробітну плату.

ОСОБА_1 має кредитні зобов`язання на підставі Кредитного договору №2060 від 14 вересня 2012 року з КП «Одеський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі».

Судом першої інстанції на підставі поданих учасниками справи доказів встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права, що регулюють виниклі спірні правовідносини виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , на утримання якої сплачувались батьком аліменти до повноліття, та яка з досягненням є такою, що продовжила навчання у вищому учбовому закладі на денній формі, а, відтак, потребує матеріальної допомоги своїх батьків на період навчання. Право ОСОБА_3 на утримання від батьків на період навчання не є спірним, таке право, як і обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку ОСОБА_11 , яка продовжила навчання, визначені статтею 199 СК України.

На час вирішення судом першої інстанції спору ОСОБА_3 проживала з матір`ю, батько проживав окремо, доходи матері ОСОБА_1 та наявність у неї на утриманні малолітнього ОСОБА_12 , 2015 року народження, не дозволяли належно утримувати повнолітню дочку, яка навчається.

За змістом частини 1 статті 199 СК України обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, як продовжують навчання, обумовлений умовою, за якої батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

У визначенні наявності умов, з огляду на які батько може надавати матеріальну допомогу дочці на період навчання, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з заробітку (доходу) батька, наявності у нього на утриманні малолітніх ОСОБА_13 , 2012 року народження, та ОСОБА_14 , 2019 року народження, та дружини ОСОБА_9 до досягнення ІНФОРМАЦІЯ_7 меншою дитиною трьох років, його кредитних зобов`язань тощо.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є такими ж як і доводи невизнання позову, що були викладені у відзиві на позовну заяву та оцінені судом першої інстанції при визначенні, зокрема, розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки на час її навчання. Відсутність умов для надання ним дочці матеріальної допомоги на час навчання у визначеному судом першої інстанції розмірі 1/8 частка від заробітку (доходу) не доведена, рівно як і наявність у повнолітньої дочки ОСОБА_3 доходу на рівні хоча б законодавчо встановленого прожиткового мінімуму.

Право повнолітньої дочки, яка продовжила навчання, на утримання від батька, за захистом якого звернулась мати, з якою дочка на час звернення до суду та ухвалення судового рішення проживала, захищено правильно. Правові підстави для скасування судового рішення відсутні.

До суду апеляційної інстанції у вересні 2022 року надано письмові пояснення ОСОБА_2 та заяву ОСОБА_3 , за змістом яких дочка сторін ОСОБА_3 створила сім`ю, проживає окремо, працює має власний дохід та на утриманні матері не перебуває, з огляду на що дочка ОСОБА_3 просить відмовити в позові ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжила навчання.

Дані обставини виникли після ухвалення судом першої інстанції у грудні 2021 року судового рішення, законність якого наразі перевіряється в апеляційному порядку, тому не є підставою для скасування рішення суду та відмови в позові.

За наявності підстав для припинення стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_3 питання підлягає вирішенню в інший спосіб, а не шляхом скасування рішення суду, ухваленого до виникнення обставин, які можуть вказувати на припинення права на утримання.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 8 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжила навчання, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.А.Гірняк

Є.С.Сєвєрова