ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/286/22 Номер провадження 22-ц/814/2146/23Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Чумак О.В.

суддів Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2022 року, ухвалене суддею Миронець О.К., повне рішення складено 12.09.2022 р., по цивільній справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2022 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на те, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що відповідачі своєчасно не вносять плату за надані послуги, за ними утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 12598,91 гривень, з яких 6541,74 гривень - заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.09.2013 року по 01.06.2016 року, індекс інфляції 4774,77 гривень, 3% річних в сумі 1282,4 гривень, які просять стягнути на користь позивача.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2022 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання залишено без розгляду в частині позовної вимоги про стягнення індексу інфляції та 3% річних.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2022 року позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.09.2013 року по 01.06.2016 року у сумі 6541,74 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

З рішенням суду першої інстанції не погодилися відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які подали на рішення апеляційну скаргу, в якій просять скасувати вказане рішення та ухвалити нове та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів за вказаний період у зазначеній сумі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказують, що зареєстрованими власниками квартири, за якою надаються послуги позивачем, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не були залучені до участі у справі як співвідповідачі чи відповідачі.

Вказують, що ОСОБА_1 не може бути основним відповідачем, оскільки рішенням суду від 17.07.2013 року квартиру повернуто ОСОБА_5 .

Зазначають, що місцевий суд не взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виконали рішення в частині повернення квартири колишньому власнику ОСОБА_5 .

Також суд не врахував, що ухвалою від 14.07.2021року у справі № 553/2405/16-ц задоволено заяву про скасування судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 8446,65 грн. Вказаною ухвалою підтверджено, що ОСОБА_2 з травня 2012 року разом із своєю сім`єю проживав у м. Харкові.

Крім цього, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до положень ч. 1 ст. 369 цього Кодексу без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

У період з 01.09.2013 року по 01.06.2016 року підприємство позивача надавало послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Тоді як плата за надані послуги в повному обсязі відповідачами не вносилася, у зв`язку із чим за ними утворилась заборгованість за вказаний період у сумі 6541,74 грн., що підтверджується наданим розрахунком (а.с. 8-9).

25.08.2016 року Ленінським районним судом м. Полтави видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь стягувача заборгованість за надані послуги теплопостачання в сумі 8446,65 грн, та судовий збір в солідарному порядку.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 14.07.2021 року ОСОБА_6 скасовано судовий наказ від 25.08.2016 року, виданий Ленінським районним судом м. Полтави, за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 8446,65 гривень (а.с. 4).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.07.2013 року у справі №553/487/13-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 28.12.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який посвідчено приватним нотаріусом Панченковою О.Л. Стягнуто кошти з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рахунок повернення коштів за правочином, визнаним судом недійсним (а.с. 105-106).

Підставою для визнання договору недійсним стало те, що рішенням суду від 08.01.2013 року ОСОБА_5 визнано недієздатним та призначено опікуна ОСОБА_2 .

Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №886 від 03.12.2012 року встановлено, що ОСОБА_5 страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді хронічного маячного розладу, даний розлад позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За інформацією у довідці від 20.08.2021 року №769, виданої Токарівським психоневрологічним інтернатом, рішенням Київського районного суду м. Полтави опікуном призначено Пуховську Альону Володимирівну (а.с. 7).

Згідно довідки ТВК "Ініціатива" від 02.04.2013 р., наданої до позову, за адресою: АДРЕСА_1 проживають та прописані дві особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Представником відповідача до суду першої інстанції надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності по 1/2 частині ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (а.с. 47-49).

Також надано копію довідки від 18.06.2021 № 155, згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прописана і мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , і разом з нею за вказаною адресою мешкають чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає без реєстрації з травня 2012 року по теперішній час (а.с. 50).

Представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 в суді першої інстанції заявлено про застосування строку позовної давності.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у період з 2013 року по 2016 рік ОСОБА_5 , ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 , за якою надавалися послуги з теплопостачання позивачем, проте не сплачували за надані послуги та мають заборгованість у сумі 6541,74 грн. Оскільки ОСОБА_1 є опікуном ОСОБА_5 , який визнаний недієздатним, суд першої інстанції дійшов висновку про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2цього Кодексу.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1)відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Відповідно до ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції правильно встановив, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.07.2013 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , визнано недійним та сторони повернуто в попередній стан. Отже, на даний час власником квартири залишається ОСОБА_5 . Враховуючи те, що ОСОБА_5 визнаний судом недієздатним, ОСОБА_1 , як його опікун, є належним відповідачем по цій справі.

Оскільки у період з 2013 по 2016 р.р. ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тому він зобов`язаний сплачувати за послуги теплопостачання, надані позивачем.

Отже, позов, предметом якого є стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, пред`явлено до належних відповідачів.

Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку запереченням представника відповідача, пославшись на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не набули право власності на квартиру, оскільки договір купівлі-продажу квартири визнано недійсним.

Та обставина, що державна реєстрація на квартиру за вказаними особами не скасована, не свідчить про те, що вони є власниками вказаної квартири.

Враховуючи те, що судовий наказ від 25.08.2016 року, виданий Ленінським районним судом м. Полтави, яким стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь стягувача заборгованість за надані послуги теплопостачання в сумі 8446,65 грн, та судовий збір в солідарному порядку, був скасований ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.07.2021 року, колегія суддів приходить до висновку, що ПОКВПТГ «Полтавателпоенерго», звернувшись до суду з цим позовом 04.02.2022 р., не пропустив строк позовної давності.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 6541,74 грн та стягнув з відповідачів судові витрати.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які фактично дублюють заперечення проти позовних вимог, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Твердження відповідачів про те, що ОСОБА_2 з травня 2012 року разом із своєю сім`єю проживав у м. Харкові, спростовуються наданою до позову довідкою ТВК "Ініціатива" від 02.04.2013 р., згідно якої за адресою: АДРЕСА_1 проживають та прописані дві особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не спростовано відповідачами належними і допустимими доказами.

Рішення місцевого суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: О.І.Обідіна

О.В.Прядкіна