Справа № 489/3101/22
Провадження № 22-ц/812/196/23
У Х В А Л А

17 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Серебрякової Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відібрання неповнолітньої дитини та повернення її батьку,

у с т а н о в и в :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2022 року задоволено клопотання відповідача, зупинене провадження у цій справі до вирішення цивільної справи № 489/6958/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 28 грудня 2022 року за допомогою засобів поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просить, зокрема, поновити строк на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначала, що представник позивача ОСОБА_2 була ознайомлена з текстом оскаржуваної ухвали 01 грудня 2022 року, а позивачу стало відомо про зміст ухвали лише у телефонній розмові з представником.

Разом з тим, апеляційна скарга подана до відділення поштового зв`язку 28 грудня 2022 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05 січня 2023 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху, вказані у клопотанні підстави для поновлення строку визнано необґрунтованими. Апелянту була надана можливість в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, усунути недоліки апеляційної скарги, а саме, вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, а також сплатити 496,20 грн судового збору при подачі апеляційної скарги та надати довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника Брюханової Т.О. на подачу цієї апеляційної скарги.

Крім того, апеляційний суд витребував із Ленінського районного суду м. Миколаєва матеріали цивільної справи № 489/3101/22.

13 січня 2023 року до Миколаївського апеляційного суду надійшли копії матеріалів цивільної справи № 489/3101/22, необхідних для розгляду цієї апеляційної скарги.

Копія ухвали Миколаївського апеляційного суду від 05 січня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана ОСОБА_1 особисто 17 січня 2023 року.

Так, копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надсилалася апеляційним судом на дві поштові адреси ОСОБА_1 та поштову адресу ОСОБА_2 , зазначених в апеляційній скарзі.

До апеляційного суду повернулися конверти на ім`я ОСОБА_1 за поштовою адресою: АДРЕСА_1 та на ім`я ОСОБА_2 за поштовою адресою: АДРЕСА_2 , із зазначеними причинами повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 за поштовою адресою: АДРЕСА_3 , яка вказана в апеляційній скарзі, вручене ОСОБА_1 особисто 17 січня 2023 року, про що свідчить роздрукований файл із трек-номером поштового відправлення із сайту «Укрпошта» згідно із списком № 221 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих апеляційним судом до поштового відділення «Миколаїв - 54005» за ф. 103.

Між тим, у визначений строк апелянтом недоліки апеляційної скарги не усунені, зокрема, апеляційному суду не надано інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду від 30 листопада 2022 року.

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини слідує, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження "остаточного судового рішення" є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах "Науменко проти України" від 09 листопада 2004 року, "Полтораченко проти України" від 18 січня 2005 року та "Тімотієвич проти України" від 08 листопада 2005 року.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 13 лютого 2019 року, (справа № 2-7766/05).

З огляду на матеріали справи вбачається, що ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 були присутніми у судовому засіданні 30 листопада 2022 року під час проголошення вступної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали (а.с. 29-30). Копію повної ухвали суду представник позивача ОСОБА_2 отримала 01 грудня 2022 року, про що свідчить її розписка (а.с. 34).

Разом з тим, апеляційна скарга подана 28 грудня 2022 року.

Інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду від 30 листопада 2022 року апеляційному суду не наведено.

Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2022 року, подавши апеляційну скаргу 28 грудня 2022 року, та не вказавши інших підстав для його поновлення, а тому у відкритті апеляційного провадження належить відмовити.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником - ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відібрання неповнолітньої дитини та повернення її батьку - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді С.Ю. Колосовський

Т.В. Серебрякова