Справа № 357/7103/22
Провадження № 2/357/436/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю., при секретарі Олексієнко Ю.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.09.1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1082; 2) в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03; 3) судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Позивач вказує, що подружнє життя не складається, у сторін різні погляди на життя, сім`я існує формально, вони втратили почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння, тому збереження шлюбу є неможливим. Окрім того, за період перебування в шлюбі за спільні кошти подружжя 24.07.2013 року сторонами придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстроване за позивачем. Позивач та відповідач не можуть дійти згоди щодо розподілу вказаного майна, тому позивач звернулась до суду.

16.08.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

20.09.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання

01.11.2022 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

06.12.2022 року ухвалою суду частково задоволено клопотання ОСОБА_2 , призначено сторонам у справі строк для примирення терміном 2 місяці, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

08.02.2023 року представник позивача подав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

08.02.2023 року від відповідача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

З 26.09.1998 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київській області, актовий запис № 1082.

24.07.2013 року ОСОБА_2 , в період шлюбу з позивачем, набув у власність (придбав) квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вигівською О.С., реєстровий № 2-3119.

Відомості про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 24.07.2013 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстратором Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Федорякою О.С., індексний номер 4295404, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, що вбачається з витягу № 6776130 від 24.07.2013 року та інформаційної довідки № 307124012 від 11.08.2022 року.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Наданий судом строк для примирення подружжя не дав позитивного наслідку щодо збереження шлюбу.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2013 року в зареєстрованому шлюбі з дружиною ОСОБА_3 придбана квартира АДРЕСА_2 , тож за презумпцією спільності права власності подружжя належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, тобто по 1/2 частки цієї квартири.

Враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачем, а також відсутність по справі відомостей про порушення даним поділом майна подружжя прав та інтересів будь-яких інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем по справі сплачений судовий збір за подання позовної заяви в загальному розмірі 1 984,80 грн. (992,40 х 2).

Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену нею за подання позову суму судового збору.

Керуючись ст. 13, 81, 141, 206, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.09.1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київській області, актовий запис № 1082 - розірвати.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 984,80 грн. судового збору.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання).

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. Ю. Цуранов