Справа № 591/2193/22
Провадження № 2/591/1667/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Сидоренко А.П.
з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Сумська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло вона є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . На цей час в квартирі зареєстровані 3 особи: вона - ОСОБА_1 , та її сини ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - відповідач у справі.
Відповідач фактично в квартирі останні 15 років не мешкає. Він закінчив навчання, виїхав з міста Суми в м. Київ, де працював деякий час, потім виїхав за кордон, останні років п`ять мешкає з Канаді, точного місця свого проживання не повідомляє. Зв`язку з ними практично не підтримує, спілкуватись не бажає, інколи відповідає на електронні повідомлення.
08 грудня 2021 року був укладений договір про визначення часток у праві власності всіх співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого встановлено, що всі співвласники цієї квартири мають рівні права і частка кожного з них становить 1/3 частку в квартирі. В цей же день 08 грудня 2021 року був укладений договір дарування 1/3 частки квартири, на підставі якого ОСОБА_2 подарував позивачці належну йому 1/3 частку зазначеної квартири.
Відповідач на протязі більш ніж 15 років в спірній квартирі не проживає, подарував їй належну йому частку в квартирі, виявив бажання знятися з реєстрації в спірній квартирі. Проте, в центрі надання адміністративних послуг їй роз`яснили, що зняти з реєстрації відповідача у його відсутність можливо лише за рішенням суду.
З 2007 року відповідач в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, будь-якого майна, яке б йому належало, в квартирі не має. Він не приймає участі в оплаті комунальних послуг за користування квартирою, жодного разу не поцікавився, які кошти сплачуються за користування житлом. Будь-яких перешкод в користуванні квартирою відповідачу не чинилось, він жодного разу не звертався до неї, або до будь-яких компетентних органів з вимогою про вселення в квартиру.
Посилаючись на зазначені обставини, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 2022 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 26 вересня 2022 року позивачкою надано суду документи на виконання ухвали суду від 15 червня 2022 року.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2022 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 08 грудня 2022 року, о 09 год. 00 хв.
08 грудня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 19 січня 2023 року 09 год.00 хв.
В зазначене судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Зі згоди позивачки, викладеній в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31 грудня 1999 року, квартира за адресою АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 5).
Згідно довідки №96/73 міського єдиного інформаційного центру від 09 червня 2022 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 є зареєстрованими: ОСОБА_1 (заявник), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (син) (а.с.14).
З договору про визначення розміру часток, належних власникам у спільній сумісній власності на квартиру від 08 грудня 2021 року вбачається, що частка кожного із співвласників квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становить 1/3 частку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).
08 грудня 2021 року укладений договір дарування 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якого ОСОБА_2 подарував належну йому 1/3 частку зазначеної квартири ОСОБА_1 (а.с. 9).
Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що позивачка чинить відповідачу перешкоди в користуванні зазначеним житлом.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною першою ст. 316 ЦК України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Факт не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 понад один рік без поважних причин підтверджується матеріалами справи, зокрема актами обстеження житлових умов від 13 грудня 2016 року, 16 жовтня 2018 року, 11 червня 2022 року (а.с. 16,17,18), та не спростовано відповідачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За чинним житловим законодавством обов`язковою умовою виникнення права користування житлом членами сім`ї його власника є спільне проживання членів сім`ї з власником.
Таким чином встановлено, що відповідач понад один рік не мешкає у спірній квартирі без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в спірному житлі.
Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, суду не надано.
Суд, вважає, що право позивачки на вільне користування та розпорядження належним їй житлом порушується та підлягає захисту.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову необхідно стягнути з відповідачки на користь позивачки судові витрати у виді судового збору у розмірі 992 грн.40 коп.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284 ЦПК, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Сумська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Сумська міська рада, місцезнаходження: м. Суми, майдан Незалежності, буд. 2,

Суддя А.П.Сидоренко