Справа № 0907/2-5107/2011
Провадження № 2/344/18/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.; Дементьєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Горизонт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором № 0 від 28.09.2007 року та судових витрат по справі та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Горизонт», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Укрсиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором № 0 від 28.09.2007 року та судових витрат по справі. Позовні вимоги мотивував тим, що 28.07.2007 р. між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 88 000,00 дол. США, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі. Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за Кредитним договором, були укладені наступні правочини: між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року; між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки від 28.09.2007 року, згідно якого, у забезпечення виконання зобов`язань позивачальника за Кредитним договором Банком приймається іпотека нерухомості, а саме: крамницю продовольчих і промислових товарів обслуговування автобусної станції, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 99,6 кв.м., та є власністю ОСОБА_1 ; нежитлові приміщення загальною площею 736,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та є власністю ОСОБА_2 . Відповідно до умов договору поруки Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник. Відповідальність відповідачів є солідарною. Позивач вказує на те, що Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Разом з тим, всупереч умов Кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 станом на 21.10.2010 року порушив графік погашення кредиту на 218 днів по процентах та на 605 днів по основному боргу. 16.10.2009 р. відповідачам було направлено вимоги щодо погашення заборгованості, однак вимоги Банку залишені без задоволення. Станом на 21.10.2010 р., заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за кредитним договором від 28.09.2007 року становить 727 968,77 грн., з яких: 580 026,77 грн. - кредитна заборгованість, 131 628, 45 грн. - заборгованість по процентам, 15 813,55 грн. - заборгованість по пені, 500,00 грн. - штрафні санкції, які позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 31.10.2012 року замінено в справі за ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором № 0 від 28.09.2007 року та судових витрат позивача ПАТ «Укрсиббанк» на ПАТ Дельта Банк (а.с.97, т.1).

05.09.2013 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ПАТ Дельта Банк про визнання договору поруки недійсним. Позов мотивувала тим, що договір поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року ОСОБА_2 не укладав та не підписував, то відповідно не мав волевиявлення на його укладання та взяття на себе виконання зобов`язань позичальника по кредитному договору ОСОБА_1 . Тому просила визнати недійсним договір поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року, укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 (а.с.140-141, т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28.01.2014 року позов Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором №0 від 28.09.2007р. та судових витрат по справі за № 0907/2-5107/11 об`єднати із зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта банк», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки №0/П-1 від 28.09.2007р. за №344/14257/13-ц в одне провадження.(а.с.159, т.1).

10.04.2014 року представник позивача ПАТ Дельта Банк подав заперечення на зустрічну позовну заяву, в якій зазначив, що позивач за зустрічним позовом у позовній заяві жодних заперечиень щодо підписання Договору іпотеки від 28.09.2007 року за реєстровим номером Д-757 та не знання, щодо укладання Кредитного договору його сином ОСОБА_1 не вказує. Вважає, що строк позовної давності в межах якої позивач міг звернутися до суду, закінчився 22.10.2012 року, так як банком неодноразово направлялися заяви про погашення заборгованості, а саме 16.10.2009 року на 22.10.2009 року. Просив у зустрічних позовних вимогах відмовити у повному обсязі (а.с.185-188, т.1).

22.05.2014 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала заяву про зміну підстав зустрічного позову, в якій просила визнати недійсним договір поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року, укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 та визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 30.01.2009 року до Договору поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року, укладену між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 (а.с.218-219, т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02.07.2014 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Провадження у справі зупининено (а.с.254, т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03.12.2014 року відновлено провадження у справі (а.с.14, т.2).

22.12.2014 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про застосування строків позовної давності, в якій просив застосувати позовну давність до вимог Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором №0 від 28.09.2007р. та відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині зі спливом строку позовної давності (а.с.25-26, т.2).

23.12.2014 року представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом подав заяву про поновлення строків позовної давності, та просив визнати поважними причини пропущення строку позовної давності для звернення ОСОБА_2 до суду з позовом до ПАТ Дельта Банк про визнання недійсним договору поруки (а.с.32, т.2).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25.02.2016 року по справі призначено судову-економічну експертизу. Провадження у справі зупинено (а.с.222-223, т.2).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25.04.2017 року відновлено провадження у справі (а.с.236, т.2).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11.10.2019 року по справі призначено судову-економічну експертизу. Провадження у справі зупинили (а.с.219-220, т.3).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14.09.2020 року поновлено провадження у справі (а.с.59, т.4).

20.10.2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Грабовський В.А. подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором №0 від 28.09.2007р. (а.с.63-69, т.4).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11.02.2021 року залучено до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором № 0 від 28.09.2007 року та судових витрат по справі та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (, місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул. Коновальця (Щорса), буд. 36-Б) - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Горизонт» (, місцезнаходження: 01033, м.Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 44, офіс 104) (а.с.119, т.4).

Представник позивача ТОВ ФК Горизонт позовні вимоги підтримав, просив задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_1 проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позову. Зустрічний позов просив задоволити.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним ОСОБА_2 в сдове засідання не з`явився, представник відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору про надання споживчого кредиту, забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що 28.09.2007 р. між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с.6-8, т.1).

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «Укрсиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк». Згідно з положеннями ЦК України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «Укрсиббанк».

Відповідно до умов Кредитного договору, Банк зобов`язався надати Позичальнику - відповідачу ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 88 000,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 444 400,00 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 26.09.2014 р. згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,90% річних (п.п. 1.1-1.2.2, 1.3.1 Кредитного договору).

Згідно Додатку №1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих відсотків згідно умов Кредитного договору має відбуватися з 01 по 20 число (включно) кожного місяця.

Встановлено, що з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань між Банком та відповідачем ОСОБА_2 за Кредитним договором, було укладено договір поруки №0-П-1 від 28.07.2007 року, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору. (а.с.11-12, т.1).

28.09.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № Д-757, посвідчений приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 272 (а.с.13-14, т.1).

28.09.2007 року між банком та позичальником ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 року, якою сторони 5.2 доповнили новим абзацом наступного змісту: «У випадку настання обставин, передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2. договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до пункту 1.3.1. договору; передбачених підпунктом «в» пункту 5.2. договору процентна ставка за Договором збільшується не більше ніж на 10 % для процентів у національній валюті та не більше ніж на 5 % для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно з пунктом 1.3.1. договору; передбачених підпунктом «г» пункту 5.2. договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування» (а.с.206, т.1).

30.01.2009 року між банком та позичальником ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 року, якою сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту (а.с.207, т.1).

30.01.2009 року між банком та позичальником ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 року, якою сторони дійшли згоди про перенесення строків зі сплати процентів, та про зміну кінцевого терміну повернення кредиту (а.с.208, т.1).

30.01.2009 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки №0/П-1 від 28.09.2007 року, відповідно до умов поручитель надає згоду на зміну основного зобов`язання (а.с.191, т.1).

Відповідно до заяви від 30.01.2009 року ОСОБА_4 , яка є дружиною ОСОБА_2 , не заперечила, щодо внесення її чоловіком будь-яких змін до Договору поруки №0/П-1 шляхом підписання відповідної додаткової угоди з АКІБ Укрсиббанк (а.с.192, т.1).

08.12.2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» правонаступником якого є АКІБ «УКРСИББАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з умовами якого останній набув право вимоги за вищезазначеним договорам (згідно з копією договору купівлі-продажу прав вимоги) (а.с.74-79, т.1).

09.11.2018 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФК Горизонт було укладено договір №2067/К купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав, згідно з умовами якого останній набув право вимоги за договорами (зі всіма змінами та доповненнями) №0 укладеним 28.09.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 (а.с.4-5, т.4).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що Договір про надання споживчого кредиту № 0 сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Будучи пов`язаними саме взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови.

Таким чином, враховуючи те, що 28.09.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, та додаткові угоди до нього, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору.

Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 0 надавши відповідачу кредитні кошти, але відповідач, всупереч умовам кредитного договору не здійснює платежів у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Вбачається, що 16.10.2009 року та 22.10.2009 року на адресу відповідачів АКІБ «Укрсиббанк» направляло вимоги про погашення заборгованості, в зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору №0 від 28.09.2007 року. Банк просив сплатити заборгованість протягои 31 календарного дня від дати отримання цього повідомлення. На 32 календарний день з дати одержання даної заяви термін повернення всієї суми та процентів буде вважатись таким, що настав, а кредитна зоборгованість обов`язковою до повернення в повному обсязі, якщо порушене зобов`язання на той момент не буде виконане (а.с. 15-16,17-18, 196 т.1).

Як зазначив представник відповідача ОСОБА_1 дану вимогу отримано ОСОБА_1 20.10.2009 року.

Вказані вимоги залишені відповідачами без реагування.

Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Таким чином, станом на 21.10.2010 року заборгованість за кредитним договором № 0 становить: по кредиту та процентам у розмірі 89 950,86 дол.США та пені у розмірі 15 813,55 грн., з яких:

- 73 313,46 дол.США заборгованість за кредитом, за період з 22.02.2009 року по 20.10.2010 року;

- 16 637,40 дол.США прострочена заборгованість за процентами за період з 28.09.2007 року по 21.10.2010 року;

- 4 012,38 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 22.10.2009 року по 21.10.2010 року;

- 11 801,17 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 22.10.2009 року по 21.10.2010 року (а.с.48-60, т.1).

Так, за клопотанням представника відповідача, ухвалою суду від 26.04.2018 року було витребувано докази у справі, та представником банку долучено до матеріалів справи:

- розрахунок сукупної вартості кредиту, здійснений АКІБ «Укрсиббанк» для Позичальника ОСОБА_1 на виконання умов Договору про надання споживного кредиту № від 28.09.2007 ;

- ???Виписку по рахунку № НОМЕР_1 за період 28.09.2007 по дату проведення дослідження;

-???Виписку по рахунку на якому обліковується основний борг за період 28.09.2007 по дату проведення дослідження;

- ???Виписку по рахунку з відображенням нарахування та погашення комісій, пені, штрафів, тощо, на виконання умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.09.2007 за період 28.09.2007 по дату проведення дослідження;

- ???Заява ОСОБА_1 на отримання кредиту від 21.09.2007;

???- Заявка ОСОБА_1 на одержання кредиту від 21.09.2007;

- ???Первинні документи (квитанції, заяви про переказ готівки, меморіальні ордери, тощо) які підтверджують отриманні ОСОБА_1 , та видачу АКІБ «Укрсиббанк» кредитних коштів;

??? - Договір страхування майна, яке надано в іпотеку на виконання умов Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 а.с.119-182, т.3).

Відповідно до висновку експерта №8780 судово-економічної експертизи, складеного 28.08.2020 року, дослідженням поданих документів, у розрахунку, зробленому представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ "Дельта Банк" по Договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 (з урахування Додаткових угод до Договору про надання споживчого кредиту № від 28.09.2007) з розмежуванням її складових (заборгованість по тілу кредиту заборгованість по процентам, пеня) документально підтверджується: ??за кредитом (основний борг) - у сумі 73313,46 дол. США;??за процентами - у сумі 16 637,40 дол. США. Нарахування АКІБ « Укрсиббанк пені та штрафних санкцій за порушення (невиконання) ОСОБА_1 умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.09.2007 (з додатками та доповненнями), обгрунтовується умовами вищезазначеного Кредитного договору, проте, документи бухгалтерського обліку Банку, які підтверджують нарахування пені зазначеної у Розрахунку, зробленому представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 станом на 21.10.2010, відсутні та на дослідження не надано. Дослідженням поданих документів, заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк»

(правонаступник ПАТ «Дельта Банк») по Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.09.2007, з урахуванням Додаткових угод до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007, з розмежуванням її складових (заборгованість по тілу кредиту, заборгованість по процентам) станом на дату подання позовної заяви (21.10.2010) документально підтверджується у розмірі 89 950,86 дол. США, у т.ч.: ??за кредитом (основний борг) - у розмірі 73 313,46 дол. США; ??по процентах за користування кредитом - у розмірі 16 637,40 дол. США. Нарахування АКІБ «Укрсиббанк» пені та штрафних санкцій за порушення (невиконання) ОСОБА_1 умов Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 (з додатками та доповненнями), обгрунтовується передбаченими умовами вищезгадананого Кредитного договору, проте, підтвердити документально нарахування Банком суми пені у розмірі 1 998,78 дол. США та суми штрафних санкцій у розмірі 63,20 дол. США, що зазначені у Позовній заяві про стягнення боргу за кредитним договором (в порядку ст. 110 ЦПК України) на 21.10.2010, не надається за можливе. Документи первинного обліку АКІБ «УкрСиббанк», які підтверджують сплату (внесення) ОСОБА_1 коштів на погашення кредитної заборгованості (кредиту, процентів) по Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 (з урахуванням Додаткових угод до Договору про надання споживчого кредиту N° 0 від 28.09.2007), за період з 28.09.2007 по «даний час», в матеріалах справи відсутні та на дослідження не надано. Дослідженням поданих документів, згідно умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.09.2007, враховуючи вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-ХІ (в чинній редакції) та вимоги Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджецих Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.05.2007 року №541/13808, можливо підтвердити сукупну вартість кредиту: в процентному значенні (реальна процентна ставка) 15,34%; - ??в грошовому виразі (абсолютне значення подорожчання кредиту) - 43 990,71 дол. США. Дослідженням поданих документів, згідно умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.09.2007, наявний у матеріалах справи Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 («Графік погашення кредиту»), не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та вимогам Правил надання банк України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 25.05.2007 за №541/13808. (а.с.41-56, т.4).

З висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 28.09.2007 року станом на 21.10.2010 року підтверджується в розмірі 89 950,86 дол. США, у т.ч.: ??за кредитом (основний борг) - у розмірі 73 313,46 дол. США; ??по процентах за користування кредитом - у розмірі 16 637,40 дол. США.

Отже, вимога позивача в частині стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 28.09.2007 року заборгованості за кредитом (основний борг) в розмірі 73 313,46 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.10.2010 року становить 580 026,77 грн. підлягає до задоволення.

Відповідно до п.54 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Стягнення суми пені за несвоєчасне повернення кредиту та суми пені за несвоєчасне повернення процентів у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є незаконним, оскільки кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв.

Щодо стягнення заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом в сумі 16 637,40 долари США за період з 28.09.2007 року по 21.10.2010 року, суд вважає, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки банк визначивши новий термін повернення кредиту та сплати процентів на 32 календарний день, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту, втратив право нараховувати передбачені договором проценти згідно умов договору за кредитом пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, суд приходить до висновку, що підлягає стягненню заборгованость по прострочених процентах за користування кредитом в сумі 5 223,62 долари США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.10.2010 року становить 41 318, 83 грн., за період з 28.09.2007 року по 21.11.2009 року.

У своїх заявах представник відповідача ОСОБА_1 звертав увагу на сплив позовної давності та просив його застосувати.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Звернувшись до суду із вищевказаною позовною заявою 16.02.2011 року, представник позивача не порушив трирічний строк звернення до суду за основним боргом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 4 012,37 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами у розмірі 11 801,17 грн. нараховані після пред`явлення до відповідачів вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Отже, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом нарахованої у період з 22.10.2009 року по 16.02.2010 року, оскільки минув спеціальний строк звернення до суду передбачений ч. 2 ст. 258 ЦК України, який становить 1 рік.

Крім того, слід зазначити, що пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами у розмірі 11 801,17 грн. нараховувалася на безпедставно нараховані проценти за користування кредитом після 20.11.2009 року.

Таким чином, вимоги про стягнення пені підлягають до часткового задоволення, та суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку тільки пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 21.02.2010 по 21.10.2010 у розмірі 2956,80 грн.

Що стосується штрафних санкцій, які позивач просить стягнути з відповідача у розмірі 500 грн, то суд вважає, що дані штрафні санкції не підлягають стягненню з відповідачів, оскільки відповідно до п.4.3 договору про надання споживчого кредиту, дана сума являється неустойкою, та є нічим необгрунтованою.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №0 від 28.09.2007 року в загальному розмірі 78 910,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.10.2010 року становить 624 302,40 грн., з яких: заборгованість за кредитом- 73 313,46 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.10.2010 року становить 580 026,77 грн.; заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом в сумі 5 223,62 долари США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.10.2010 року становить 41 318, 83 грн., за період з 28.09.2007 року по 21.11.2009 року; та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 373,73 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.10.2010 року становить 2 956,80 грн. гривень.

Щодо позовних вимог позивача в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_2 то суд не вбачає підстав для їх задоволення, з наступних підстав.

Згідно умов Договору поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року, відповідач ОСОБА_2 зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність відповідача є солідарною.

Так, відповідно до п. 1.3. договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ч. 1ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання Боржником свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено Договором поруки.

ОСОБА_2 уточнюючи зустрічні позовні вимоги просив визнати недійсним договір поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року та визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 30.01.2009 року до Договору поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року, укладену між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що договір поруки та додаткову угоду він не підписував.

За клопотанням представника ОСОБА_2 , судом було призначено почеркознавчу експертизу.

Згідно з висновком № 2577 від 10.11.2014 року криміналістичної експертизи з дослідження підписів, підписи від імені ОСОБА_2 розташовані в графах Поручитель; Поручитель: ОСОБА_2 в договорі поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року, Поручитель ОСОБА_2 (підпис) ( ОСОБА_2 ) в додатковій угоді №1 від 30.01.2009 року до договору поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою (а.с. 60-61, т.2).

Зазначений висновок судово-почеркознавчої експертизи є належним доказом у даній справі, експертиза проведена з дотриманням вимог Закону України «Про судову експертизу» та на підставі нормативно правових актів, які регулюють даний вид правовідносин.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочинує недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу.

Згідно частин першої третьої статті 203 ЦК України зміст правочинуне можесуперечити цьомуКодексу,іншим актамцивільного законодавства,а такожінтересам державиі суспільства,його моральнимзасадам. Особа, яка вчиняєправочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, але з матеріалів справи не вбачається ні наміру, ні прагнення позивача до настання таких наслідків.

Оскільки оспорюваний договір поруки та додаткова угода до договору поруки підписана не ОСОБА_2 , а іншою особою, вказане свідчить про відсутність волевиявлення ОСОБА_2 на укладення договору поруки та додаткової угоди до нього.

Таким чином, з огляду на те, що в ході розгляду справи судом було встановлено, що в договір поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року до кредитного договору № 0 від 28.09.2007 року та у додатковій угоді №1 від 30.01.2009 року до договору поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року підпис вчинено не ОСОБА_2 , якого зазначено поручителем, та останній не мав наміру вчиняти оскаржуваний договір поруки та додаткову угоду до договору поруки, не підписував його, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 .

Представник банку на підтвердження обставин де, коли і за яких обставин позивачем було укладено договір поруки не надав. Так само і не було надано доказів, що позивач, як поручитель виконував зобов`язання за договором.

Представник позивача подав заяву про застосування до зустрічних позовних вимог строку позовної давності, посилаючись на те, що строк позовної давності, в межах якого позивач міг звернутися до суду, закінчився 22.10.2012 року.

Однак, суд вважає, дану заяву не обгрунтованою, оскільки як встановлено висновком експерта, ОСОБА_2 оскаржуваний договір поруки та додаткову угоду до договору поруки, не підписував, а тому підстав для застосування строку позовної давності до даних вимог суд не вбачає.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач ОСОБА_2 як на підставу задоволення зустрічних позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а його позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2 слід задоволити, а оспорювані правочини - договір поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року до кредитного договору № 0 від 28.09.2007 року та у додатковій угоді №1 від 30.01.2009 року до договору поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року укладені між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 , підлягають визнанню недійсними, при цьому суд відмовляє у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в частині пред`явлення вимоги до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 року.

З врахуванням викладеного суд приходить до висновку що позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 року в загальному розмірі 78 910,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.10.2010 року становить 624 302,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення первісного позову з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Горизонт» на підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК Україниякщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, у зв`язку із задоволенням позову ОСОБА_2 в повному обсязі з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Горизонт» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 203, 215, 509, 525, 526, 527, 530, 533, 536, 543, 549-551, 553, 554, 599, 610, 611, 623, 625, 626, 628, 629, 1049, 1050, 1054 , 1055 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Горизонт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором № 0 від 28.09.2007 року та судових витрат по справі задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Горизонт», ( , місце знаходження: м.Київ, вул.Шота Руставелі, 44, офіс 104) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 року загальному в розмірі 78 910,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.10.2010 року становить 624 302,40 (шістсот двадцять чотири тисячі триста дві гривні 40 копійок), з яких: заборгованість за кредитом- 73 313,46 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.10.2010 року становить 580 026,77 грн.; заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом в сумі 5 223,62 долари США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.10.2010 року становить 41 318, 83 грн., за період з 28.09.2007 року по 21.11.2009 року; та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 373,73 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.10.2010 року становить 2 956,80 грн. гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Горизонт», ( , місце знаходження: м.Київ, вул.Шота Руставелі, 44, офіс 104) - 1700,00 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зутрічний позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Горизонт», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року та Додаткової угоди №1 від 30.01.2009 року до Договору поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року задоволити.

Визнати недійсним договір поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року до кредитного договору № 0 від 28.09.2007 року та додаткову угоду №1 від 30.01.2009 року до договору поруки № 0/П-1 від 28.09.2007 року укладені між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Горизонт» ( , місце знаходження: м.Київ, вул.Шота Руставелі, 44, офіс 104) на користь держави з зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 - витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 20.02.2023 року.

Суддя Пастернак І.А.