Справа №295/5534/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів Кирийчук А.Г., Поліщук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 2013 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дочка ОСОБА_4 . Реєстрація народження дитини була здійснена в порядку ст. 135 СК України. Батьком записаний « ОСОБА_5 ». Вони разом із дитиною проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_3 , вели спільне господарство, він опікувався дитиною, брав участь в її вихованні та матеріальному утриманні, виконував батьківські обов`язки. Із самого народження він визнавав себе батьком дитини, забирав її з пологового будинку. Дитина називає його татом. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати дитини ОСОБА_3 померла, після чого її родичі попросили його звільнити квартиру, в якій вони проживали, відібрали дитину і поставили до відома, що будуть звертатися до Служби у справах дітей Житомирської міської ради із заявою про призначення опікуном дитини рідного брата померлої ОСОБА_3 ОСОБА_2 , який у подальшому він був призначений опікуном. Опікун надає можливість позивачу спілкуватися з дитиною, проводити з нею час та купувати їй все необхідне. Наразі позивач проживає окремо від дитини і дуже боляче переживає розлуку з нею.

Тому просить визнати його батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Житомир, громаданки України та внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного 25.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області за № 1132, шляхом зазначення у графі «батько» - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України», стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 20.10.2022 року за клопотанням представника позивача в справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз. На вирішення експертизи було поставлено запитання стосовно того, чи є позивач біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громаданки України, уродженки міста Житомира, матір`ю якої є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали, обґрунтовуючи його викладеними в позовній заяві обставинами.

Відповідач під час розгляду справи не заперечував проти задоволення позову, а в судових дебатах висловив заперечення проти заявлених у позові вимог. Пояснив, що його сестра не хотіла жити разом із позивачем, підтвердивши спільне проживання позивача з ОСОБА_3 та що дитина називала позивача татом.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування в судовому засіданні вказав на те, що визнання батьківства позивача відповідатиме інтересам дитини та заперечував проти стягнення з відповідача судових витрат.

Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши сторони, представника позивача, представника третьої особи, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_4 народження народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області 25.04.2014 року зроблено актовий запис за № 1132 та батьками вказані « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_3 », що підтверджується копією актового запису про народження (а. с. 93), згідно чого підставою для запису відомостей про батька була заява про державну реєстрацію народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 25.04.2014 року, тобто за вказівкою матері. На час народження дитини сторони в зареєстрованому шлюбі між собою та з іншими особами не перебували.

Мати дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла відповідно актового запису про смерть № 1515 від 25.04.2022 року (а. с. 94).

Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 287 від 04.05.2022 року ОСОБА_2 призначено опікуном над малолітньою племінницею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 6).

Як убачається з акту ОСББ «Чуднівська, 106» № 1 від 25.04.2022 року, ОСОБА_1 не зареєстрований, але проживає за адресою: АДРЕСА_1 з грудня 2013 року по теперішній час згідно свідчень сусідів (а. с. 9).

Відповідно до довідки Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 08.01.2020 року вих. № 10-14/532 ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка за клопотанням сторони позивача ОСОБА_6 надали показання, що позивач, який є її рідним братом, проживав однією сім`єю з та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року, забирав дитину з пологового будинку та малолітня ОСОБА_4 є його дочкою.

За результатом проведеної судово-медичної експертизи судовим експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз Юрченко О.В. 16.01.2023 року складено висновок № 103-159-2022 про те, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 складає величину не менш ніж 99,9 % за вимогами Другого Міжнародного Симпозіуму з Ідентифікації людини біологічне батьківство вважається доведеним (а. с. 101-104).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

За положеннями ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього кодексу.

Статтею 134 СК України визначено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У пунктах 6 та 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у тих випадах, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

На підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження, що передбачено положеннями ст. 134 СК України.

З огляду на те, що відомості про батька малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України та оскільки ім`я й по батькові батька дитини записане за вказівкою її матері, які збігаються з іменем і по батькові позивача, суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_6 , які підтверджують походження народженої ОСОБА_3 дитини від позивача, у зв`язку з чим суд вважає доведеним батьківство позивача відносно малолітньої ОСОБА_4 та задовольняє позов.

Згідно ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

За приписами ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між стронами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 року в справі № 280/2635/20 сформулював висновок про те, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Такий правовий висновок міститься в постанові КАС ВС від 28.12.2020 року в справі № 640/18402/19.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 8000,00 грн. до суду надано копіюї ордеру про надання правової (правничої) допомоги адвокатом Рябчун О.Д. позивачу від 17.06.2023 року та копію договору про надання правової допомоги від 26.04.2022 року, укладений між адвокатським бюро «Олесі Рябчун» та позивачем, копію додаткової угоди № 1 від 09.02.2023 року до договору, в п. 1 якого розмір гонорару визначено за домовленістю в сумі 8000,00 грн. (а. с. 29, 30, 107).

Враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача (ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1984,80 грн. за дві вимоги немайнового характеру, що підтверджено документально квитанцією від 17.06.2022 року (а. с. 4), а також 10868,00 грн. судових витрат за проведення судової експертизи, понесення яких позивачем підтверджується копію рахунку-фактури від 22.12.2022 року та копією квитанції банку від 22.12.2022 року (а. с. 108, 109).

Керуючись ст. ст. 125, 126, 128, 134, 135 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 12, 76-81, 137, 141, 259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, уродженця села Мала Глумча Ємільчинського району Житомирської області, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громаданки України, уродженки міста Житомира.

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1132 від 25.04.2014 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, зазначивши у відомостях про батька - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, уродженець села Мала Глумча Ємільчинського району Житомирської області, місце проживання: АДРЕСА_2 .».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1984,80 грн. судового збору, 10868,00 грн. судових витрат за проведення судової експертизи та 8000,00 грн. судових витрат на правову допомогу, а всього 20852,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа: Виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування (адреса: 10014, м. Житомир, майд. С.П. Корольова, 4/2, ).

Третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: м. Житомир, майд. Соборний, 1, ).

Повне рішення суду складено 17.02.2023 року.

Суддя Л.М. Семенцова