Справа № 452/409/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2023 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Задорожна В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Самбірської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання рішень і державного акту на землю недійсними,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - Чорнейко О.І..

представника відповідачки Рісної Ю.Б. ,

представника відповідача ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3 , Самбірської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання рішення і державного акту на землю недійсними, а саме просили: поновити строк на звернення до суду; визнати незаконними та скасувати п.2 рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради від 22 травня 2001 року №203 "Про прийняття в експлуатацію гаражу, добудованої до будинку веранди, переобладнання гаражу в магазин"; визнати незаконними та скасувати п.1, п.4 рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради від 21 червня 2001 року №260 "Про затвердження ідеальних часток, переоформлення прав власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , відкриття нових господарських номерів і закріплення земельних ділянок"; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок серія НОМЕР_1 , видане 18.09.2001 року виконкомом Самбірської міської ради ОСОБА_3 щодо належності їй 61/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок серія НОМЕР_2 , видане 13.08.2001 року виконкомом Самбірської міської ради щодо належності ОСОБА_7 39/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати п.1.3 рішення Самбірської міської ради Львівської області 9-ої сесії 4-го скликання від 1 липня 2003 року №39 "Про передачу і надання у власність та оренду земельних ділянок", яким передано та надано безоплатно у власність земельну ділянку - ОСОБА_3 , по АДРЕСА_1 , площею 793 кв.м. (600 кв.м. та 193 кв.м. із земель запасу міськземфонду), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) у спільну сумісну власність; визнати незаконним та скасувати п.2 рішення Самбірської міської ради Львівської області 13-ої сесії 4-го скликання від 29 грудня 2003 року №37 "Про часткове доповнення рішення міської ради "Про передачу і надання у власність оренду земельних ділянок", яким доповнено п.1.3 рішення міської ради від 1 липня 2003 року №39 і передано у власність земельну ділянку ОСОБА_3 - 61/100 ч, ОСОБА_7 - 39/100 ч (спільна часткова власність) по АДРЕСА_1 площею -793 кв.м. (600 кв.м. та 193 кв.м. із земель запасу міськземфонду), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_10, виданий 03 вересня 2004 року ОСОБА_3 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

У обґрунтування позову посилались на те, що зідно рішення Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 06.10.1950 року, ОСОБА_2 , 1909 р.н., виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 600 кв.м. У висновку на реєстрацію домоволодіння від 27.11.1953 року зазначено, що новозбудоване домоволодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .

29.12.1970 року ОСОБА_2 подарував частину даного будинку своєму синові ОСОБА_7 , 1932 р.н., що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування. Іншу частину будинку по АДРЕСА_1 , набула у власність відповідачка - ОСОБА_3 , на той час жителька м. Львова, яка 11.10.1991 року уклала з ОСОБА_2 договір довічного утримання.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно технічного паспорта від 08.07.1991 року наявна інформація про співвласників будинку по АДРЕСА_1 : ОСОБА_7 - 1/2 і ОСОБА_3 - .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 і в спадкові права після його смерті вступили його дружина ОСОБА_8 , 1933 р.н. (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), син ОСОБА_2 (позивач), 1958 р.н. і син ОСОБА_9 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), як спадкоємці першої черги, які були зареєстровані і проживали разом із спадкодавцем на час його смерті.

25.04.2001 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась до міського голови м.Самбора із заявою, в якій просила затвердити нові ідеальні частки у зв`язку з добудовою до її частини будинку.

Згідно Довідки Самбірського МБТІ від 14.05.2001 року №01/5-109 відомо про проведений перерахунок ідеальних долей у будинковолодінні АДРЕСА_1 , згідно якого співвласник ОСОБА_3 користується приміщенням у будинку, що становить 61/100 від цілого будинковолодіння, спадкоємець ОСОБА_8 користується приміщеннями у будинку, що становить 39/100 від цілого будинковолодіння.

22.05.2001 року рішенням виконавчого комітету Самбірської міської ради прийнято в експлуатацію ОСОБА_3 добудовану до будинку веранду загальним з розміром 3.95*9,51 кв.м. в складі тамбура площею 3,5 кв.м., сіней площею 20,3 кв.м. та переобладнаний гараж в магазин загальною площею 43,4 кв.м., після чого житлова площа будинку в цілому становитиме 59,9 кв.м., загальна 153,9 кв.м. по АДРЕСА_1 .

11.06.2001 року ОСОБА_3 звернулась до міського голови м.Самбора із заявою, в якій просила присвоїти часткам будинку вуличні номера - 9 і 9"а" , земельну ділянку розділити порівну - по 389,5 м2.

21.06.2001 року рішенням виконавчого комітету Самбірської міської ради №260 "Про затвердження ідеальних часток, переоформлення права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , відкриття нових господарських номерів і закріплення земельних ділянок" затверджено нові ідеальні частки будинковолодіння АДРЕСА_1 та вирішено переоформити право власності: за ОСОБА_3 61/100 частини, за ОСОБА_7 - 39/100 частини. Закріплено за частиною будинковолодіння ОСОБА_7 земельну ділянку площею 389,5 кв.м., за частиною будинковолодіння ОСОБА_3 закріплено земельну ділянку площею 389,5 кв.м.

13.08.2001 року виконкомом Самбірської міської ради видано свідоцтво про право власності в якому вказано, що будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 . Також вказаного дня виконкомом видане свідоцтво, в якому вказано, що будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 в частці 39/100.

18.09.2001 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на 61/100 частку будинку по АДРЕСА_1 на підставі рішенням виконавчого комітету Самбірської міської ради від №260 від 21.06.2001 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_9 , на час смерті якого його сину ОСОБА_1 (позивачу), ІНФОРМАЦІЯ_5 , виповнилось 13 років і який прийняв спадщину, так як його мати подала заяву про прийняття спадщини в інтересах сина в Самбірську державну нотаріальну контору.

Рішенням Самбірської міської ради від 01 липня 2003 року №39 (п.1.3) вирішено передати та надати безоплатно у власність ОСОБА_3 земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 793 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у спільну сумісну власність. Затверджено план присадибної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 793 кв.м.

Рішенням Самбірської міської ради від 29 грудня 2003 року №37 (п.2) доповнено п.1.3 рішенням Самбірської міської ради від 01 липня 2003 року №39 та вирішено передати у власність земельну ділянку ОСОБА_3 - 61/100 ч., ОСОБА_7 - 39/100 ч. (спільна часткова власність) по АДРЕСА_1 площею -793 кв.м. (600 кв.м. та 193 кв.м. із земель запасу місьземфонду) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

16 липня 2003 року державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину щодо майна ОСОБА_7 , а саме свідоцтва були видані його дружині ОСОБА_8 , сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 і внуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

03 вересня 2004 року Самбірською міською радою був виданий Державний акт серія НОМЕР_10 на право власності на земельну ділянку площею 0,0793 га в АДРЕСА_1 . Вказано, що співвласниками земельної ділянки по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 з часткою 61/100 і ОСОБА_7 (померлий 1998 року) з часткою 39/100.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 . Після її смерті в спадкові права вступив її син - позивач ОСОБА_2 , який проживав разом з померлою на час її смерті і який 29.03.2021 року подав відповідну заяву нотаріусу про видачу йому свідоцтва про право на спадщину.

До вересня 2021 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з одного боку і відповідачка ОСОБА_3 з іншого боку користувались приблизно по 50% земельної ділянки біля будинку по АДРЕСА_1 . В травні 2021 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась до позивача -2 ОСОБА_1 з пропозицією підписати складену на її замовлення ФОП ОСОБА_10 схему розподілу земельної ділянки, згідно якої в користування ОСОБА_3 переходить 61/100 частина земельної ділянки. Обґрунтовувала своє прохання тим, що їй ніби-то належить 61% земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Тоді ж ОСОБА_3 повідомила позивача-2 про наявність в неї державного акту на землю з відповідним розподілом часток земельної ділянки.

На прохання ОСОБА_3 до ОСОБА_1 погодити схему розподілу земельної ділянки, виготовлену ФОП ОСОБА_11 , ОСОБА_1 відповів відмовою і звернувся до відділу Державного земельного кадастру у Самбірському районі і до Самбірського МБТІ з приводу отримання відомостей про можливість приватизації і стану/наявності права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 . З Самбірського відділу Держгеокадастру 08.06.2021 року отримано витяг з вказанням про проведення державної реєстрації земельної ділянки 08.04.2021 року за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер - НОМЕР_9).

У вересні 2021 року ОСОБА_1 в Самбірському МБТІ зміг ознайомитися з реєстраційною справою щодо будинку.

03.09.2021 року ОСОБА_3 самочинна розпочала будівельні роботи на спільній земельній ділянці коло будинку, а саме розпочала заливати фундамент під паркан для перегородження ділянки, з відділенням в своє користування 61% земельної ділянки.

З даного приводу 03.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови м.Самбора і в поліцію щодо комісійного обстеження місця самочинного будівництва та винесення припису щодо припинення будівельних робіт. У відповідь листом від 20.09.2021 року Самбірська міська рада зобов`язала ОСОБА_3 припинити будівельні роботи як незаконні. Поліція листом повідомила про наявність цивільних відносин і рекомендувала звернутись до суду.

05.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Самбірської міської ради із запитом, в якому просив надати копії рішень міської ради, на підставі яких було видано державний акт на землю з пропорцією 39/61. У відповідь були надані копії рішень Самбірської міської ради від 01.07.2003 року №39 і від 29.12.2003 року №37.

На думку позивачів, рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради від 22 травня 2001 року (п.2) і від 21 червня 2001 року №260 в частині затвердження ідеальних часток будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 - 61/100 і за ОСОБА_7 - 39/100 (п.1) і в частині зобов`язання Самбірського МБІТІ провести перереєстрацію права власності (п.4) видано незаконно, з порушенням діючого на той час законодавства.

Станом на травень 2001 року ОСОБА_7 , маючи у власності частину будинку по АДРЕСА_1 , помер. Його спадкоємцями стали його дружина ОСОБА_8 , сини ОСОБА_2 ОСОБА_9 , як спадкоємці першої черги, які були зареєстровані і проживали разом з спадкодавцем на час його смерті.

В той же час, ні сам померлий ОСОБА_7 , ні спадкоємці ОСОБА_2 чи ОСОБА_9 , не зверталися до Самбірської міської ради чи до БТІ щодо зміни пропорцій часток у праві власності на будинок по АДРЕСА_1 і не давали згоду на здійснення прибудови до своєї частини будинку з боку ОСОБА_3 .

За таких обставин, вирішення питання щодо зміни пропорцій часток у праві власності на будинок по АДРЕСА_1 , могло відбуватися виключно в судовому порядку.

Відтак, на переконання позивачів, рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради від 22 травня 2001 року, від 21 червня 2001 року №260 в частині затвердження нових ідеальних часток в праві власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 і в частині зобов`язання БТІ провести перереєстрацію права власності є незаконними і підлягають скасуванню, так як видані без згоди всіх співвласників будинку по АДРЕСА_1 , а також видані щодо померлої особи зі зменшенням частки померлого у праві власності на будинковолодіння.

Аналогічно, свідоцтво про право власності на житловий будинок від 18 вересня 2001 року серія НОМЕР_1, видане ОСОБА_3 , яке посвідчує, що ОСОБА_3 належить 61/100 частка в праві власності на будинок АДРЕСА_1 , підлягає до скасування, як таке, що видане на підставі незаконних рішень виконкому Самбірської міської ради.

Також і свідоцтво про право власності на житловий будинок від 13 серпня 2001 року серія НОМЕР_2, видане померлому ОСОБА_7 , яке посвідчує, що йому належить 39/100 частка в праві власності на будинок АДРЕСА_1 підлягає до скасування, як таке, що видане померлому без його згоди чи заяви, в позасудовому порядку зменшуючи його частку в спільному майні, на підставі незаконних рішень виконкому Самбірської міської ради.

На переконання позивачів, рішення Самбірської міської ради про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_1 і державний акт на землю серія НОМЕР_10 від 03.09.2004 року видано незаконно, з порушенням діючого на той час законодавства.

Станом на час прийняття Самбірською міською радою 01.07.2003 року і 29.12.2003 року рішень про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_3 , а згодом в частках ОСОБА_3 - 61/100 і ОСОБА_7 - 39/100, ОСОБА_7 помер, а користувачами земельної ділянки були співвласники будівлі по АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_1 . В той же час ОСОБА_2 і неповнолітній ОСОБА_1 до міської ради щодо приватизації земельної ділянки не звертались, як і ОСОБА_7 , котрий помер ще 1998 року, до подання заяв про приватизацію земельної ділянки. Відтак, Самбірська міська рада не мала правових підстав передавати у власність земельну ділянку померлому і одному з співвласників будинку, без наявності заяв інших співвласників і без врахування їхніх прав на приватизацію земельної ділянки. Відтак, приватизація земельної ділянки по АДРЕСА_1 відбулась всупереч вимогам ч.2 ст.89, ч.3 ст.116 Земельного Кодексу України.

Також визначення часток ОСОБА_3 - 61/100 і померлому ОСОБА_7 - 39/100 при передачі права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 суперечить п.3 рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради №260 від 21.06.2001 року "Про затвердження ідеальних часток, переоформлення права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , відкриття нових господарських номерів і закріплення земельних ділянок", яким закріплено за частиною будинковолодіння ОСОБА_7 земельної ділянки площею 389,5 кв.м. і за частиною будинковолодіння ОСОБА_3 теж закріплено земельну ділянку площею 389,5 кв.м. (по 1/2).

Тобто, при узаконенні самочинних добудов, які здійснила ОСОБА_3 , і при незаконній зміні часток в праві власності на будинок, міською радою було закріплено в користуванні за кожним із співвласників будинку рівну площу землі, що було "забуто" і не враховано міською владою 01.07.2003 року і 29.12.2003 року при прийнятті рішень про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_3 вже з іншими збільшеними пропорціями часток (61/100 замість 1/2).

Таким чином позивачі вважають, що оспорювані рішення міської ради щодо передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 і державний акт на землю повинні бути скасовані як незаконні, оскільки при їх видачі порушені їхні права, як співвласників будинку, на приватизацію земельної ділянки і не враховано первинну рівність часток земельної ділянки, закріплених за кожною половиною будинку, в тому числі рішеннями міської влади.

06.04.2022 року відповідачкою ОСОБА_3 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона заперечила щодо задоволення позову у повному обсязі та зазначила, що 11 жовтня 1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, згідно умов якого ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які знаходяться у АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці, площею 600 м.кв. На підставі даного договору відповідач-1 отримала реєстраційне посвідчення, видане Самбірським МБТІ, про право власності на 1/2 частину житлового будинку.

Впродовж усього часу, починаючи з 1990 року, у користуванні відповідача-1 перебували підвал, позначений цифрою «II», площею 16,3 м.кв., квартира 2 , площею 55,0 м.кв., яка складалась з приміщень, позначених на технічному плані цифрами «1-1», площею 4,9 м.кв., «1-2», площею 10,0 м.кв, «1-3», площею 20,9 м.кв., «1-4», площею 19,2 м.кв., що сумарно становить 55,0 м.кв., стайня (літера Б) (остання згідно рішення Самбірської міської ради від 25.09.1991 року № 533 була узаконена як гараж, площею 42,6 м.кв., а 02.03.1998 року Виконавчим комітетом Самбірської міської ради видано розпорядження № 19 «Про надання дозволу на відкриття торгової точки та видачу ліцензії» для здійснення торгівельної діяльності у вказаному гаражі, обладнаному як магазин).

Натомість у користуванні позивачів та їх правопопередників перебували підвал, чений цифрою «І», площею 16,0 м.кв.,), квартира 1 , площею 48,1 м.кв., яка складається з приміщень, позначених на технічному плані цифрами «2-1», площею 9,2 м.кв., «2-2», площею 18,3 м.кв. та «2-3», площею 20,6 м.кв., що сумарно становить 48,1 м.кв., гараж (літера В), літня кухня (літера Г), стайня (літера Д), вбиральня (літера Е).

Жодних спорів у сторін з приводу встановленого порядку користування житловим будинком та надвірними спорудами у сторін (та їх правопопередників) не виникало.

У зв`язку з проведенням реконструкції та добудови окремих приміщень, що мало місце за життя ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 Самбірським МБТІ складено новий технічний паспорт, з якого вбачається, що площа будинку збільшилась та становить 153,9 м.кв. Зокрема відповідачем-1 добудовано сіни (приміщення позначене літерою А), тамбур (приміщення позначене літерою А-1), реконструйовано гараж у магазин (позначений літерою Б-2).

При цьому порядок користування приміщення будинку між сторонами не змінився: відповідач-1 користувалася тими ж приміщеннями, що і раніше, і додатково добудованими, загальною площею 72,3 м.кв., а у користуванні позивачів та їх правопопередників залишились ті ж приміщення, якими вони користувались згідно технічного паспорту 1991 року (номера приміщень змінились у зв`язку з проведенням нової технічної інвентаризації та добудов), тобто загальною площею 48,1 м.кв. У загальному користуванні усіх співвласників залишилось приміщення 1-9, площею 1,2 м.кв. (вхід на горище).

Із боку позивачів та їх правопопередників були відсутні будь-які заперечення щодо здійснення відповідачем-1 добудов до житлового будинку.

Як вбачається з технічного паспорту 2001 року, площа житлового будинку збільшилась з 135,4 м.кв. до 153,9 м.кв. за рахунок добудови відповідачем-1 певних приміщень.

У зв`язку з існуванням встановленого сторонами порядку користування житловим будинком та надвірними спорудами, відповідач-1 та ОСОБА_8 (матір позивача-2 та дружина померлого на той час ОСОБА_7 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) звернулись до Самбірського міського голови із заявами про затвердження нових ідеальних часток.

Рішенням Самбірської міської ради від 22.05.2001 року № 203 прийнято в експлуатацію самовільно добудовані та реконструйовані: ОСОБА_7 - гараж, розміром 4,0 на 6,0 м.кв., ОСОБА_3 - веранду (у складі сіней площею 20,3 м.кв. та тамбура площею 3,5 м.кв.), а також переобладнаний гараж у магазин, загальною площею 43,4 м.кв. Пунктом 2 вказаного рішення доручено Самбірському МБТІ провести перерозподіл долей власності у будинку та видати свідоцтво на право власності.

Також рішенням Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. № 260 затверджено ідеальні частки будинковолодіння АДРЕСА_1 та вирішено переоформити право власності відповідно: - за ОСОБА_3 61/100 частин, - за ОСОБА_7 39/100 частин (пункт 1), доручено Самбірському МБТІ провести перереєстрацію і видати свідоцтва про право власності.

Зміна розмірів часток співвласників зумовлена лише і виключно здійсненими добудовами та реконструкціями (правомірність яких позивачі не оспорюють) шляхом проведення відповідних математичних розрахунків пропорційно до площ, які належали сторонам, між співвласниками не укладалось будь-яких договорів, угод, правочинів, на підставі яких здійснювалось би відчуження часток чи їх частин.

13.08.2001 року Виконавчим комітетом Самбірської міської ради видано свідоцтво про право власності на житловий будинок серія НОМЕР_2 , яким помилково посвідчено, що ОСОБА_7 є власником будинку в цілому.

У зв`язку з допущеною помилкою вказане свідоцтво було одразу ж анульовано, видано нові свідоцтва серії НОМЕР_3 та 000842, якими посвідчено право власності відповідача-2 на 61/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 та право власності ОСОБА_7 на 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Рішенням Самбірської міської ради від 01.07.2003 р. № 39 з урахуванням змін, внесених рішенням від 29.12.2003 року № 37, вирішено передати у власність земельну ділянку ОСОБА_3 61/100 ч, а ОСОБА_7 39/100 ч. (спільна часткова власність) на АДРЕСА_1 , площею 793 м.кв. (600 м.кв. та 193 м.кв. із земель запасу міськземфонду) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі даного рішення 03.09.2004 року відповідачу-1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку у частині 61/100.

У 2021 році відповідачем-1 замовлено геодезичну зйомку з метою здійснення розподілу земельної ділянки з урахуванням фактичного порядку користування землею сторонами, однак позивачі виразили своє незадоволення такими діями, у зв`язку з чим ними подано даний позов.

17.05.2022 року відповідачкою ОСОБА_3 подано до суду заяву про застосування строків позовної давності (в порядку ст. 267 ЦІПК України), оскільки позивач-1, як і позивач-2, отримавши видані їм 16.07.2010 року свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку від 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 , підтвердили свою згоду на розподіл житлового будинку у пропорції 61/39 %, а також були обізнані про такий розподіл.

У свідоцтві позивача-1, як і у свідоцтві, виданому позивачу-2, також міститься покликання на оскаржувані свідоцтво про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р. та рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. № 260.

Таким чином, позивачам ще 16.07.2010 року було чітко відомо про існування свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р, виданого Виконкомом Самбірської міської ради Львівської області на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. № 260 про те, що померлий ОСОБА_7 був власником лише 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Всупереч наведеному, позивачі пропустили встановлений трирічний строк для оскарження рішень Виконавчого комітету Самбірської міської ради, свідоцтв про право власності на житловий будинок та державного акту на право власності на земельну ділянку.

21.06.2022 року відповідачкою ОСОБА_3 подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що 26 вересня 2008 року Самбірською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 783/2008 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Дана справа закінчена 16.07.2010 року. Як вбачається з документів, які містяться у справі, 26 вересня 2008 року до Самбірської державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_8 (дружина померлого) та ОСОБА_2 (син померлого - позивач-2 у даній справі). 26 вересня 2008 року ними вчинена заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у якій нотаріуса було повідомлено, що на день смерті спадкодавця обсяг спадкового майна складається з 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Окрім того, у спадковій справі також міститься заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, вчинена 16 липня 2010 року ОСОБА_1 (внуком померлого - позивач-1 у даній справі). У даній заяві ОСОБА_1 вказав, що на день смерті його діда обсяг спадкового майна складається з 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Також позивач-1 повідомив нотаріусу, що спадщину фактично прийняв, представивши наявні у нього «на руках» правовстановлюючі документи.

Згідно представлених Самбірською державною нотаріальною конторою копій матеріалів спадкової справи, у ній наявний оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р., який засвідчує, що померлий ОСОБА_7 є власником 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний документ, як це слідує із заяви позивача-1, переданий нотаріусу саме позивачем-1, що беззаперечно спростовує будь-які доводи позивача-1 про необізнаність з оскаржуваними рішеннями та свідоцтвами до 2021 року.

Також у матеріалах спадкової справи наявний оригінал отриманого ОСОБА_8 витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий Самбірським МБТІ 06.11.2008 року, з якого чітко вбачається розподіл часток у житловому будинку АДРЕСА_1 в пропорції 61/39.

За результатами поданих спадкоємцями заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом державним нотаріусом Мариняк Н.М. 16.07.2010 р. видано усім трьом спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач-1, як і позивач-2, отримавши видані їм 16.07.2010 року свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку від 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 , повторно підтвердили свою згоду на розподіл житлового будинку у пропорції 61/39 %, а також були обізнані про такий розподіл. У свідоцтві позивача-1, як і у свідоцтві, виданому позивачу-2, також міститься покликання на оскаржувані свідоцтво про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р. та рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. № 260.

Таким чином, позивачам ще до 16.07.2010 року було чітко відомо про існування свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р., виданого Виконкомом Самбірської міської ради Львівської області на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. №260 про те, що померлий ОСОБА_7 був власником лише 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 . Наведене додатково підтверджує викладення у позовній заяві неправдивих відомостей, а також те, що позивачі пропустили встановлений трирічний строк для оскарження рішень Виконавчого комітету Самбірської міської ради, свідоцтв про право власності на житловий будинок та державного акту на право власності на земельну ділянку, який виданий на ту частину земельної ділянки, що відповідає пропорційності розподілу часток у будинку.

Зважаючи на викладене, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

24.06.2022 року позивачем -1 ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив, де зокрема зазначено, що позивач - 1 вважає рішення Виконавчого комітету Самбірської міської ради від 22.05.2001 року № 203 в частині проведення перерозподілу долей власності в будинку і видачі свідоцтва на право власності та рішення Виконавчого комітету Самбірської міської ради від 21.06.2001 року № 260 в частині затвердження ідеальної частки будинкоуправління АДРЕСА_1 та переоформлення права власності відповідно за ОСОБА_3 61/100 частини, а за ОСОБА_7 39/100 частин - незаконними і такими, що порушують права позивачів. Звертає увагу суду на те, що в цих рішеннях, в одному з яких розглянуто заяву ОСОБА_7 , а в іншому спадкоємця його дружини ОСОБА_8 , вирішено перерозподілити ідеальні частки і переоформити право власності за ОСОБА_7 , який на той час фізично не міг написати заяву і мати майно у своїй власності, оскільки помер ще у грудні 1998 року. В даному випадку вказує на грубе порушення норми ч.2 статті 9 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, а саме правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Щодо згаданої вище заяви ОСОБА_8 , яка є дружиною померлого та спадкоємцем частини будинку, то варто наголосити, що у 2001 році у неї були відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували її частку на право власності будинку після смерті свого чоловіка. Також, крім неї, спадкоємцями є ОСОБА_2 , син померлого, та ОСОБА_1 , внук померлого, які із жодними заявами з питань затвердження нових ідеальних часток не звертались.

На думку позивача, відповідачем-1 ( ОСОБА_3 ) порушено норми ч. 1 статті 113 ЦК УРСР 1963 року, а саме, що володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом.

На момент винесення рішень № 203 від 22.05.2001 року та № 260 від 21.06.2001 року, у Самбірської міської ради були відсутні заяви - згоди всіх власників спільного майна, а тому затвердження ідеальних часток будинкоуправління АДРЕСА_1 та переоформлення права власності відповідно за ОСОБА_3 61/100 частини, а за ОСОБА_7 39/100 частин було здійснено з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Відповідачем - 1 було самовільно здійснено добудову окремих приміщень і, як наслідок, її площа будинку збільшилася з 135,4 м.кв. до 153,9 м.кв. Тому посилання відповідача - 1 на те, що зміна розмірів часток співвласників зумовлена лише і виключно здійсненими добудовами та реконструкціями (правомірність яких позивачі не оспорюють) шляхом проведення відповідних математичних розрахунків пропорційно до площ, які належали сторонам, не відповідає дійсності. Адже така добудова була здійснена відповідачем - 1 самовільно і без згоди другого співвласника будинку.

Відповідач - 1 та спадкоємці ОСОБА_8 , ОСОБА_2 користувалися кожен своєю 1/2 частиною будинку, а також земельною ділянкою порівну.

Щодо розподілу часток, то відповідно такі частки щодо права власності на земельну ділянку прямо залежать від права власності на будинок. Розподіл часток у спільній частковій власності на будинок АДРЕСА_1 було здійснено незаконно і без згоди другого співвласника (його спадкоємців) щодо померлої особи зі зменшенням його частки у праві власності на будинковолодіння. Відповідно і розподіл часток щодо права власності на земельну ділянку також є незаконним і здійсненим із грубим порушенням чинного на той час законодавства.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 . У спадкові права після його смерті вступили спадкоємці першої черги - його дружина ОСОБА_8 і сини ОСОБА_2 та ОСОБА_9 - які були зареєстровані і проживали разом зі спадкодавцем на час його смерті. ОСОБА_9 прийняв спадщину, але не оформив свідоцтво на спадщину, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . В спадкові права після його смерті вступили спадкоємці першої черги - його дружина ОСОБА_12 , донька ОСОБА_13 та син ОСОБА_1 . Від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_12 09.08.2002 року звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Отже, ОСОБА_1 успадкував ту частку спадщини після смерті ОСОБА_7 свого діда, як внук, за правом представлення, яка належала за законом його батькові.

Щодо заяви відповідача -1 про застосування строків позовної давності, позивач - 1 з такою не погоджується і заперечує в повному обсязі та зазначає, що при отриманні свідоцтва про право на спадщину їм не було відомо, що саме означає частка 39/100 частин будинку, їм не було відомо, що у 2001 році були прийнятті незаконні рішення Виконкомом Самбірської міської ради щодо померлої особи зі зменшенням його частки у праві власності на будинковолодіння, якими і порушено їхні законні права. Вони не давали згоди і не зверталися із заявою до відповідачів - 2 і 3 про зміну частки у спільній власності на будинок АДРЕСА_1 . Позивачам стало відомо про те, що їхнє право порушується з моменту зведення паркану відповідачем - 1 та ознайомленням з рішеннями Самбірської міської ради від 01.07.2003 року і 29.12.2003 року про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене, позивач-1 вважає, що відповідачами було порушено права позивачів щодо розподілу часток на будинок та земельну ділянку біля будинку. Розподіл часток у спільній частковій власності на будинок АДРЕСА_1 було здійснено незаконно і без згоди другого співвласника(його спадкоємців) щодо померлої особи зі зменшенням його частки у праві власності на будинковолодіння. Відповідно і розподіл часток щодо права власності на земельну ділянку також є незаконним і здійснено з грубим порушенням чинного на той час законодавства. Із врахуванням викладеного, просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі та відмовити відповідачу - 1 у застосуванні до вимог позивачів строку позовної давності.

04.07.2022 року відповідачкою ОСОБА_3 подано до суду заперечення на відзив, де зокрема вказано, що позивач ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_7 з ним спільно не проживав (місце його реєстрації і на даний час не відповідає місцю відкриття спадщини).

Як вбачається з спадкової справи після смерті ОСОБА_7 , оформленням спадщини займалась його дружина ОСОБА_8 , яка отримувала у БТІ відповідні витяги та довідки, оформляла замовлення послуг, здійснювала їх оплату тощо, що додатково підтверджує її вступ в управління спадковим майном.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 16 липня 2010 року, останній повідомив нотаріусу, що на день смерті його діда обсяг спадкового майна складається з 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , спадщина фактично прийнята згідно наявних у нього «на руках» правовстановлюючих документів.

15.08.2022 року позивачем-1 ОСОБА_1 подано суду додаткові пояснення, в яких позивач вважає за необхідне уточнити, що спір між сторонами виник у вересні 2021 року, коли відповідач ОСОБА_3 почала зводити паркан на спільній земельній ділянці, обмежуючи право користування нею позивачу ОСОБА_1 .

З вересня 2021 року позивачів обмежили у їхньому праві користування земельною ділянкою у розмірі 1/2. Адже, як позивачі, так і відповідач - 1, будучи співвласники будинку АДРЕСА_1 та користувалися земельною ділянкою порівну, приблизно по 50% земельної ділянки біля будинку.

Рішеннями від 01.07.2003 року № 39 та від 29.12.2003 року № 37 було вирішено питання порядку користування земельною ділянкою і здійснено незаконний поділ земельної ділянки, без відома другого співвласника, який на той час помер, де у власність ОСОБА_3 було передано земельну ділянку вже з іншими збільшеними пропорціями часток 61/100, а не .

Твердження відповідача - 1, що «при оформленні документів на спадщину у 2010 році позивачі написали заяви у нотаріуса на видачу свідоцтва про право на спадщину і, отримавши свідоцтво про право на спадщину були обізнані про розподіл часток і підтвердили свою згоду на розподіл житлового будинку у пропорції 61/39% не відповідає дійсності. Позивачам не було відомо, що зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок, що сталися у зв`язку з самовільною добудовою ОСОБА_3 , призвели до незаконних змін установленого порядку користування ними земельною ділянкою. Адже, позивачі до 2021 року користувалися земельною ділянкою у співвідношенні до первинних часток співвласників у розмірі 1/2 , так як це було ще за життя ОСОБА_7 . Іншого порядку користування земельною ділянкою між ними не було. Тим більше згоди на зміну такого порядку користування земельною ділянкою вони, як співласники, не надавали. Враховуючи вищенаведене, просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі та відмовити відповідачу - 1 у застосуванні до вимог позивачів строку позовної давності.

28.10.2022 року Самбірською міською радою Львівської області подано до суду відзив на позовну заяву, де зокрема вказано, що 22.05.2001 року, розглянувши заяву ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , виконавчий комітет Самбірської міської ради прийняв рішення № 203, відповідно до якого було вирішено: прийняти в експлуатацію ОСОБА_7 гараж розміром 4,0 х 4,0 м., ОСОБА_3 добудовану до будинку веранду загальним розміром 3,95 х 9,51 м у складі тамбура площею 3,5 кв. м, сіней площею 20,3 кв.м та переобладнаний гараж в магазин загальною площею 43,4 кв.м, після чого житлова площа будинку в цілому становитиме 59,9 кв. м., загальна 159,9 кв.м., корисна 118, 1 кв.м. по АДРЕСА_1 ; Самбірському міжміському бюро технічної інвентаризації провести перерозподіл долей власності в будинку і видати свідоцтво на право власності.

21.06.2001 року, розглянувши спільні заяви ОСОБА_3 та спадкоємця частини будинку ОСОБА_8 , розрахунок ідеальних часток будинковолодіння АДРЕСА_1 , проведений Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації для оформлення спадщини після смерті співвласника ОСОБА_7 про затвердження ідеальних часток, відкриття окремих господарських номерів і закріплення земельних ділянок, виконавчий комітет Самбірської міської ради прийняв рішення № 260, відповідно до якого було вирішено: затвердити ідеальні частки будинковолодіння АДРЕСА_1 та переоформити право власності відповідно: -за ОСОБА_3 61/100; - за ОСОБА_7 , 39/100. Самбірському міжміському бюро технічної інвентаризації провести перереєстрацію і видати свідоцтва про право власності.

Розглянувши заяву ОСОБА_3 , 1 липня 2003 року Самбірська міська рада Львівської області прийняла рішення № 39 «Про передачу і надання у власність земельних ділянок» (із врахуванням змін внесених рішенням Самбірської міської ради №37 від 29.12.2003 р.) , відповідно до п.1.3 якого було передано у власність земельну ділянку ОСОБА_3 - 61/100 ч., ОСОБА_7 - 39/100 ч. (спільна часткова власність) по АДРЕСА_1 площею - 793 кв.м (600 кв.м та 193 кв.м із земель запасу міськземфонду) для будівництва та обслуговування жилового будинку, господарських будівель і споруд.

Тобто, Самбірська міська рада та її виконавчий комітет, приймаючи вищевказані рішення, діяли в межах наданих законодавством повноважень, пішли на зустріч громадянам, оскільки врахували їх прохання, висловлені у їхніх заявах, що стосувалися прийняття в експлуатацію добудованих приміщень, перерозподіл ідеальних часток в будинковолодінні, присвоєнні окремих вуличних номерів, оформленні права власності на будинковолодіння та земельних ділянок, а тому будь- які претензії позивачів з приводу їх законності є повністю безпідставними та необгрунтованими. Із врахуванням викладеного вважають, що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю, які просив задовільнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Чорнейко О.І. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, на підтвердження якого посилалась на викладені в ньому обставини та просила задовільнити. Щодо строку позовної давності пояснила, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила. ОСОБА_1 у 2021 році про порушення не знав. Йому не було відомо, що право на порядок користування земельною ділянкою порушується. Користування земельною ділянкою між двома власниками здійснювалось в пропорції пів на пів. Зазначення представника відповідача про те, що не було чіткої межі в користуванні, не відповідає дійсності. Там був паркан, який розділяв цю земельну ділянку і в межах того паркану кожен користувався своєю земельною ділянкою порівну. Коли у 2021 році відповідачем зводився паркан на території позивача, де був посаджений сад, зрізали дерева, поставили паркан, залили фундамент, порушили право користування його земельної ділянки. Позивач при зверненні у міську раду довідався про прийняті рішення. Також відповідачем було йому надано для ознайомлення державний акт, де визначено розмір земельної ділянки у пропорціях 61/39. Власне у 2021 році позивач довідався про порушення свого права і з того часу починається перебіг строку позовної давності. Із врахуванням наведеного просила суд відмовити у задоволення заяви щодо строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, представник відповідача адвокат Рісна Ю.Б. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з підстав викладених відповідачем у відзиві та запереченні та поясненнях, які долучені до справи. Також просила взяти до уваги заяву про застосування спливу позовної давності у справі, як підставу для відмови в позові. Додатково пояснила, що співвласниками будинку по АДРЕСА_1 є родичі. Між сторонами не виникало жодних спірних моментів. Щодо порядку користування земельною ділянкою в розмірах 50 на 50, то даний порядок не був визначений сторонами і не передбачений жодними документами. Земельна ділянка слідує за об`єктом нерухомого майна будинку. Розподіл часток в будинку здійснюється за принципом 61 на 39. На момент укладення договору довічного утримання на даного будинковолодіння, земельна ділянка яка була закріплена за даним будинковолодінням, становила 600 м.кв. Лише згодом за заявою ОСОБА_3 було додатково виділено 179 м. кв. із земель запасу, оскільки відповідачка здійснювала підприємницьку діяльність, мала магазин, для обслуговування якого теж була потрібна земельна ділянка, як фізична особа всі роки сплачувала земельний податок за ті землі запасу, які за будинком ніколи закріплені не були. Вони суто використовувались ОСОБА_3 для здійснення підприємницької діяльності в її магазині і за що вона міській раді окремо як суб`єкт підприємницької діяльності сплачувала земельний податок. Тому земельна ділянка площею 179 м.кв. жодного відношення до будинковолодіння немає.

Також слід зазначити, що ОСОБА_8 вживала всіх заходів щодо оформлення прав на будинковолодіння, подала відповідні заяви, саме ця особа вступила у володіння і користування, займалась оформленням спадкових справ. ОСОБА_8 померла, спадкоємцем згідно заповіту є ОСОБА_2 . Однак будь-яких дій щодо оформлення права спадщини після смерті матері ним не вчинено та жодних прав на будинковолодіння ним не оформлено на даний момент.

Щодо узгодження порядку користування земельною ділянкою, сторонами угод не укладалось, тому немає підстав стверджувати, що до набрання чинності Земельним кодексом яким керувалась Самбірська міська рада при прийнятті рішень щодо розподілу на 61/39 такі угоди буди, їх не було.

Первинними документами, які є в матеріалах справи, доводиться та обставина, що позивачі були обізнані зі всіма документами та вказані документи були в них на руках.

Представник відповідачів Самбірської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області Янів М.І. у судовому засіданні позов заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, який поданий Самбірською міською радою Львівської області. Додатково пояснив, що громадяни звертались стосовно оформлення права власності на свої добудови, тобто ОСОБА_2 звертався щодо оформлення права власності на гараж, а відповідач ОСОБА_3 стосовно оформлення права власності на магазин. Виконавчий комітет пішов на зустріч даним громадянам і оформив право власності. Внаслідок того, що деякі частки в будинковолодінні змінились, виконавчий комітет прийняв рішення стосовно затвердження часток 61/39. На момент прийняття даного рішення будь-яких претензій не було. В подальшому ОСОБА_3 зверталась із відповідною заявою щодо оформлення права власності на земельну ділянку. Рішення міської ради є публічним, всі громадяни мають до нього доступ. Також при прийнятті спадщини частки зазначаються. Тому на думку представника відповідачів, позивачам мало бути відомо про прийняті міською радою рішення та про пропорції виділених сторонам часток у будинковолодінні.

Представник відповідача Комунального підприємства Львівської обласної ради «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказав, що Самбірське МБТІ не заявляє ніяких вимог та заперечень та просить цивільну справу розглядати без участі представника.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

У відповідності до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Із рішення Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 06.10.1950 року відомо, що ОСОБА_2 , 1909 р.н., виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 600 кв.м. У висновку на реєстрацію домоволодіння від 27.11.1953 року зазначено, що новозбудоване домоволодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (а.с. 16-17).

Згідно нотаріально посвідченого договору дарування відомо, що 29.12.1970 року ОСОБА_2 подарував частину даного будинку своєму синові ОСОБА_7 , 1932 р.н. (а.с. 18-19).

11 жовтня 1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, згідно умов якого ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які знаходяться у АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці, площею 600 м.кв. На підставі даного договору відповідач-1 отримала реєстраційне посвідчення, видане Самбірським МБТІ, про право власності на 1/2 частину житлового будинку (а.с. 20, 82-83).

Згідно технічного паспорту, складеного Самбірським МБТІ 08.07.1991 року відомо, що загальна житлового будинку складала 135,4 м.кв., з них підвал площею 32,3 м.кв. (підвал складався приміщень, позначеними на технічному плані цифрами «І», площею 16,0 м.кв., та «II», 16,3 м.кв.), квартира 1 , площею 48,1 м.кв. (квартира складається з приміщень, них на технічному плані цифрами «2-1», площею 9,2 м.кв., «2-2», площею 18,3 м.кв. та площею 20,6 м.кв., що сумарно становить 48,1 м.кв.) та квартира 2 , площею 55,0 м.кв. (квартира складається з приміщень, позначених на технічному плані цифрами «1-1», площею 4,9 «1-2», площею 10,0 м.кв, «1-3», площею 20,9 м.кв., «1-4», площею 19,2 м.кв., що сумарно становить 55,0 м.кв.). Також у технічному паспорті є інформація про співвласників будинку по АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_7 - 1/2 і ОСОБА_3 - . Як вбачається з експлікації приміщень, домоволодіння складалося з житлового будинку 1950 року побудови (літера А-1), стайні (літера Б), гаража (літера В), літньої кухні (літера Г), стайні (літера Д), вбиральні (літера Е), відмостки та огорожі (а.с. 13-15).

Із витягу з рішення виконкому Самбірської міської ради народних депутатів від 25.09.1991 № 533 відомо, що ОСОБА_2 дозволено узаконити раніше переобладнаний сарай під гараж по АДРЕСА_1 (а.с. 87).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як наведено вище, співвласниками будинку по АДРЕСА_1 є: ОСОБА_7 - 1/2 і ОСОБА_3 - .

Згідно копії розпорядження виконкому Самбірської міської ради від 02.03.1998 року № 19 відомо про надання дозволу підприємцю ОСОБА_16 на відкриття торгової точки-магазину по АДРЕСА_6 (а.с. 88).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 (а.с. 27).

Із технічного паспорту, складеного МБТІ 12.03.2001 року відомо, що площа будинку за адресою АДРЕСА_1 збільшилась та становить 153,9 м.кв. Зокрема відповідачем-1 добудовано сіни (приміщення позначене літерою А), тамбур (приміщення позначене літерою А-1), реконструйовано гараж у магазин (позначений літерою Б-2).

Таким чином, станом на 2001 рік будинок складався з приміщень: «І», площею 3,5 м.кв, 1, площею 14,2 м.кв., 1-2, площею 1,4 м.кв., 1-3, площею 4,7 м.кв., 1-4, площею 7,8 м.кв., 1-5, щею 20,6 м.кв., 1-6, площею 18,3 м.кв., 1-7, площею 1,4 м.кв., 1-8, площею 9,2 м.кв. 1-10, щею 10,3 м.кв., 1-11, площею 8,6 м.кв., 1-12, площею 20,4 м.кв. Додатково споруджений магазин, площею 79,1 м.кв.

Із довідки Самбірського МБТІ від 14.05.2001 року, відомо, що згідно заяв співвласника ОСОБА_3 та спадкоємця частини будинку ОСОБА_8 , МБТІ провело перерахунок ідеальних долей у будинковолодінні АДРЕСА_1 , пропорційно сторони користувались частинами житлового будинку та надвірних споруд у співвідношенні 61/100 (відповідач-1) та 39/100 (спадкоємець ОСОБА_8 ) (а.с. 91).

Рішенням Самбірської міської ради від 22.05.2001 року № 203 прийнято в експлуатацію самовільно добудовані та реконструйовані: ОСОБА_7 - гараж, розміром 4,0 на 6,0 м.кв., ОСОБА_3 - веранду (у складі сіней площею 20,3 м.кв. та тамбура площею 3,5 м.кв.), а також переобладнаний гараж у магазин, загальною площею 43,4 м.кв. Пунктом 2 вказаного рішення доручено Самбірському МБТІ провести перерозподіл долей власності у будинку та видати свідоцтво на право власності (а.с. 178).

Із копії рішення виконкому Самбірської міської ради Львівської області від 21.06.2001 року № 260 відомо, що розглянувши спільні заяви ОСОБА_3 та спадкоємця частини будинку ОСОБА_8 , розрахунок ідеальних часток будинковолодіння АДРЕСА_1 , проведений Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації для оформлення спадщини після смерті співвласника ОСОБА_7 про затвердження ідеальних часток, відкриття окремих господарських номерів і закріплення земельних ділянок, виконавчий комітет Самбірської міської ради прийняв рішення № 260, відповідно до якого було вирішено: затвердити ідеальні частки будинковолодіння АДРЕСА_1 та переоформити право власності відповідно: -за ОСОБА_3 61/100; - за ОСОБА_7 , 39/100. Самбірському міжміському бюро технічної інвентаризації провести перереєстрацію і видати свідоцтва про право власності (а.с. 120-121).

26 вересня 2008 року Самбірською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 783/2008 після смерті ОСОБА_7 . Як вбачається з документів, які містяться у даній справі, 26 вересня 2008 року до Самбірської державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_8 (дружина померлого) та ОСОБА_2 (син померлого - позивач-2 у даній справі). 26 вересня 2008 року ними вчинена заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у якій нотаріуса було повідомлено, що на день смерті спадкодавця обсяг спадкового майна складається з 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Окрім того, у спадковій справі також міститься заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, вчинена 16 липня 2010 року ОСОБА_1 (внуком померлого - позивач-1 у даній справі). У даній заяві ОСОБА_1 вказав, що на день смерті його діда обсяг спадкового майна складається з 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 237-238).

Згідно представлених Самбірською державною нотаріальною конторою копій матеріалів спадкової справи, у ній наявний оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р., який засвідчує, що померлий ОСОБА_7 є власником 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 244).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 240).

У матеріалах спадкової справи наявний оригінал отриманого ОСОБА_8 витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий Самбірським МБТІ 06.11.2008 року, з якого чітко вбачається розподіл часток у житловому будинку АДРЕСА_1 в пропорції 39/100 за ОСОБА_7 та 61/100 - за ОСОБА_3 (а.с. 245-246).

За результатами поданих спадкоємцями майна ОСОБА_7 заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом державним нотаріусом Мариняк Н.М. 16.07.2010 р. видано усім трьом спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з 39/100 житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному свідоцтві є посилання на Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р. та рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. № 260 (а.с. 254).

Також із вказаних копій свідоцтв про право на спадщину за законом відомо, що спадкоємцям зазначеного у цих свідоцтвах майна ОСОБА_7 до 1/3 частки кожному - є дружина ОСОБА_8 , син ОСОБА_2 та внук ОСОБА_1 . В подальшому проведено реєстрацію права власності за кожним з них на 13/100 частки, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.08.2010 року (а.с. 204-206).

Рішенням Самбірської міської ради від 01.07.2003 р. № 39 з урахуванням змін, внесених рішенням від 29.12.2003 року № 37, вирішено передати у власність земельну ділянку ОСОБА_3 61/100 ч, ОСОБА_7 39/100 ч. (спільна часткова власність) на АДРЕСА_1 , площею 793 м.кв. (600 м.кв. та 193 м.кв. із земель запасу міськземфонду) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 41-42, 126-129, 130-131).

На підставі даного рішення 03.04.2004 року відповідачу-1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0793 га (а.с. 39).

Із долученого до матеріалів справи Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, який був виданий 06.11.2008 року заявнику ОСОБА_8 відомо, що власниками на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_5 від 21.06.2001 року на будинок за адресою АДРЕСА_1 вказані ОСОБА_7 - його частка становить 39/100 та ОСОБА_3 - її частка складає 61/100 (а.с. 200).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 28).

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК У PCP.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1, 2 статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 525 ЦК Української PCP також визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями саме відкриття та прийняття спадщини після смерті такої особи на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року.

За правилами статей 529-530 ЦК УРСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого.

Статтею 561 ЦК УРСР було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини.

Згідно статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні були бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею ст. 552 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкоємець, який вступив у володіння і управління спадковим майном до з`явлення інших спадкоємців, не вправі розпоряджатися спадковим майном (продавати, заставляти та ін.), поки не мине шість місяців з дня відкриття спадщини або поки не буде одержано ним свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, з урахуванням того, що після смерті ОСОБА_7 минуло 6 місяців, незважаючи на оформлення чи неоформлення ОСОБА_8 свідоцтва про право власності на спадкове майно, остання вправі розпоряджатися спадковим майном (продавати, заставляти та ін.) на підставі ст. 552 ЦК УРСР 1963 року, оскільки є такою, що прийняла спадщину з моменту її відкриття (тобто з моменту смерті спадкодавця).

Як вбачається з спадкової справи після смерті ОСОБА_7 , оформленням спадщини займалась його дружина ОСОБА_8 , яка отримувала у БТІ відповідні витяги та довідки, оформляла замовлення послуг, здійснювала їх оплату тощо, що додатково підтверджує її вступ в управління спадковим майном.

Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Згідно ст. 113 ЦК УРСР, володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом.

У відповідності до ст. 119 ЦК УРСР, коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи, а також акту міжвідомчої комісії від 25.04.2001 р., будівництво прибудов та добудов до будинку АДРЕСА_1 здійснювалось ще за життя ОСОБА_7 . Жодних заперечень з його боку щодо проведених ним та ОСОБА_3 реконструкцій у сторін не було.

Згідно даних спадкової справи № 783/2008 відомо, що після смерті ОСОБА_7 , ще ІНФОРМАЦІЯ_9 до Самбірської державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_8 (дружина померлого) та ОСОБА_2 (син померлого - позивач-2 у даній справі) із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та зазначено, що на день смерті спадкодавця обсяг спадкового майна складається з 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно заяви ОСОБА_1 від 16 липня 2010 року, останній повідомив нотаріусу, що на день смерті його діда обсяг спадкового майна складається з 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач-1, так і позивач-2, отримавши видані їм 16.07.2010 року свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку від 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 , підтвердили свою згоду на розподіл житлового будинку у пропорції 61/39 %, а також були обізнані про такий розподіл.

Беручи наведені докази в сукупності слід дійти висновку, що позивачам не могло бути невідомо про розподіл часток у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , на умовах 61/39 %, як вони про це зазначають у позовній заяві.

Також у матеріалах спадкової справи наявний оригінал отриманого ОСОБА_8 витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий Самбірським МБТІ від 06.11.2008 року, з якого чітко вбачається розподіл часток у житловому будинку АДРЕСА_1 в пропорції 61/39.

За результатами поданих спадкоємцями заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом державним нотаріусом Мариняк Н.М. 16.07.2010 р. видано усім трьом спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом. У свідоцтві позивача-1, як і у свідоцтві, виданому позивачу-2, також міститься покликання на оскаржувані свідоцтво про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р. та рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. № 260.

Таким чином, позивачам ще до 16.07.2010 року було чітко відомо про існування свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р., виданого Виконкомом Самбірської міської ради Львівської області на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. № 260 про те, що померлий ОСОБА_7 був власником лише 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачами пропущено встановлений трирічний строк для оскарження рішень Виконавчого комітету Самбірської міської ради, свідоцтв про право власності на житловий будинок та державного акту на право власності на земельну ділянку, який виданий на ту частину земельної ділянки, що відповідає пропорційності розподілу часток у будинку.

Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного кодексу України (чинного станом на 01.07.2003 р.), при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Враховуючи дані положення Закону та вказані рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради, розглянувши заяву ОСОБА_3 , 1 липня 2003 року Симбірська міська рада Львівської області прийняла рішення № 39 «Про передачу і надання у власність земельних ділянок» (із врахуванням змін внесених рішенням Самбірської міської ради № 37 від 29.12.2003 р.) , відповідно до п.1.3 якого було передано у власність земельну ділянку ОСОБА_3 - 61/100 ч., ОСОБА_7 - 39/100 ч. (спільна часткова власність) по АДРЕСА_1 площею - 793 кв.м (600 кв.м та 193 кв.м із земель запасу міськземфонду) для будівництва та обслуговування жилового будинку, господарських будівель і споруд.

Самбірська міська рада та її виконавчий комітет, приймаючи вищевказані рішення, діяли в межах наданих законодавством повноважень, враховуючи прохання сторін, висловлені у їхніх заявах, що стосувалися прийняття в експлуатацію добудованих приміщень, перерозподіл ідеальних часток в будинковолодінні, присвоєнні окремих вуличних номерів, оформленні права власності на будинковолодіння та земельних ділянок.

Із вищевикладеного вбачається, що саме за життя ОСОБА_8 , спадкоємця частини будинку після смерті чоловіка ОСОБА_7 , МБТІ провело перерахунок ідеальних долей у будинковолодінні АДРЕСА_1 , та зазначено частки у співвідношенні 61/100 (відповідач-1) та 39/100 (спадкоємець ОСОБА_8 ). ОСОБА_8 та позивачі у даній справі отримавши видані їм 16.07.2010 року свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку від 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 , провели реєстрацію права власності за кожним з них на 13/100 частки. Ні ОСОБА_8 , ні позивачі не оспорювали на той момент прийняті рішення. У вказаному свідоцтві є посилання на Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р. та рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. № 260. Тому право позивачів на спадкування не є порушеним, оскільки таке право після його отримання ними не оскаржувалось. Тут наявна недоведеність і безпідставність позиції позивачів стосовно спадкування неналежного формально спадкодавцеві майна. Вимоги ж позивачів у визнанні незаконними та скасування пунктів рішень виконкомів та державного акту, оскільки такі вимоги позивачів по суті є похідними в спорі про спадкування.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Тобто право спадкоємця є похідним від прав, які існували у спадкодавця на момент відкриття спадщини та успадкувати можливо тільки те майно, яке належало спадкодавцю на час смерті.

З огляду на встановлені судом обставини справи, позивачами не доведено порушення їхніх прав щодо спадкування часток в спірному будинку, оскільки таке право у них існувало б за умови належності цього майна спадкодавцю на час смерті, звернення спадкодавця до суду з позовом за захистом права власності на це майно, оспорювання права власності відповідача-1, що у цій справі не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у позивачів на момент подачі позову та розгляду справи в суді є відсутнім право на оскарження зазначених ними у позовних вимогах рішень, свідоцтва та державного акту. Заявлені ними позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки ними не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів на їх підтвердження, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Самбірської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання рішень і державного акту на землю недійсними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання АДРЕСА_6 .

Відповідач: Самбірська міська рада Львівської області, адреса місцезнаходження м.Самбір, пл. Ринок, 1, Львівська область, поштовий індекс 81400, ІПН 26269805.

Відповідач: Виконавчий комітет Самбірської міської ради Львівської області, адреса місцезнаходження м.Самбір, пл. Ринок, 1, Львівська область, поштовий індекс 81400, ІПН 04056078.

Відповідач: Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації», адреса місцезнаходження м. Самбір, вул.Шухевича, 1, Львівська область, поштовий індекс 81400, .

Повне судове рішення буде складено 13.02.2023 року.

Суддя