Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2023 р. Справа153/1161/22

Провадження2/153/202/22-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Поліш Н.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області в режимі відеоконференції з Шосткинським міськрайонним судом Сумської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення витрат на поховання спадкодавця,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_4 , про стягнення витрат на поховання спадкодавця. Свої вимоги мотивує наступним: ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер її брат ОСОБА_5 . Відповідач у справі про стягнення витрат на поховання, доводиться їй племінницею та донькою померлого спадкодавця. Розпорядження на випадок свої смерті, тобто заповіту, померлим складено не було, так, як брат загинув в ДТП. Спадкоємцем першої черги є Відповідач, як донька померлого. Після смерті брата відкрилася спадщина у приватного нотаріуса Бешинської Г.А., де заведено спадкову справу №68216571, яку прийняла відповідач. Крім Відповідача, нею також до вказаної вище нотаріальної контори подано звернення про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у оформленні спадщини не зважаючи на те, що Відповідач не здійснювала поховання батька; не була присутньою на його похованні; не відвідує місце його поховання та не здійснювала його облаштування. Відповідач по справі не розраховується за борги, які виникли в результаті поховання на її брата, а її батька. Так, всі витрати на поховання померлого ОСОБА_5 , витрати пов?язані з організацією поховання та облаштування місця поховання були понесені нею. Загальна сума вказаних витрат становить 10 790 грн. (чек від 17.09.2021) +10 390 грн. (видаткова накладна від 17.09.2021) + 45 000 грн. (виготовлення надгробного памятника) = 66 180 грн. + 21 000 грн. (витрати на поминальний обід) = 87 180 грн. Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати їй понесені витрати. За таких обставин, вона змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення витрат на поховання спадкодавця. Просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь витрати на поховання ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 87 180 грн. та понесені судові витрати.

Представник відповідача надав суду відзив, де зазначила, що з позовними вимогами вони не згодні з наступних підстав: Довідка ФОП ОСОБА_6 №2 від 12.07.2022 року не є первинним документом, тому, як документ не містить достатньо відомостей про операцію або взагалі не містить такої, то це не первинний документ. Прикладом може бути платіжне доручення - цей документ не містить інформацію про факт здійснення господарської операції. Платіжка могла бути подана до банку, але гроші не були списані з рахунку з різних причин, наприклад через їх недостатність або збій банківської системи. У даному випадку первинним документом є тільки банківська виписка, так як саме вона містить інформацію про рух грошових коштів, який відбувся. Також, платіжне доручення, видаткова накладна, накладна - це не первинний документ, так як немає достовірних відомостей про те, чи була операція здійснена насправді. Первинний документ - це лише банківська виписка. Крім того рахунок-фактура вважається первинним документом за дотримання двох умов: він містить відомості про операцію та він оплачений. За дотримання цих двох умов вважається, що операція відбулася. Як правило, рахунок-фактура у такий спосіб використовується як заміна акта прийому-передачі. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними показами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції. Крім того, фізичні особи-підприємці - платники єдиного податку другої, третьої та четвертої груп, згідно з вимогами Податкового кодексу України з 01 січня 2022 року зобов`язані застосовувати РРО та/або ПРРО при здійсненні розрахункових операцій незалежно від виду діяльності та обсягу доходу. Отже, сама по собі довідка ФОП не підтверджує проведення господарської операції у виготовленні та встановленні пам`ятника, при цьому отримання коштів.

Крім того, згідно витяту про реєстрацію в спадковому реєстрі від 30.08.2021 року дійсно вбачається, що відкрита спадкова справа і як зазначає позивач, вона зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак, їй достеменно було відомо, що у загиблого є донька, яка є спадкоємцем першої черги, про що позивач повинна була повідомити нотаріуса, а позивач, відповідно до ст. 1262 ЦК України, відноситься лише до другої черги спадкоємців і не може претендувати на спадщину.

Згідно Закону України «Про нотаріат» вбачається, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Отже, на час відкриття спадщини та при зверненні до нотаріуса, позивачу достеменно було відомо про наявність спадкоємця першої черги, а тому остання на свій власний розсуд, ризик здійснювала оплату на поховання ОСОБА_5 . Встановлення пам`ятника відбулось майже на річницю смерті ОСОБА_5 , пройшов значний проміжок з часу смерті, позивачу вже було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, про що остання розуміла, однак на власний розсуд вирішила встановити пам`ятник, за велику суму грошей в розмірі, як вбачається з довідки нібито за 45 000,00грн. Церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними правовими поняттями, а тому поминальний обід, виготовлення та встановлення пам`ятника не входять до комплексу заходів щодо поховання спадкодавця. Отже, помилковим є необхідність віднесення до витрат як до витрат на поховання вартість поминального обіду через рік, після смерті спадкодавця в сумі 21 000,00 грн. Витрати на придбання алкогольних напоїв (якщо позивач надасть розшифровку поминального обіду) теж не підлягають стягненню, тому як відповідно до змісту ст. 1232 ЦІК України відшкодуванню підлягають лише розумні витрати, а тому витрати на придбання спиртних напоїв не підлягають відшкодуванню, оскільки ці витрати не відповідають принципам розумності.

Крім того, в доданій копії видаткової накладної не зазначено, що всі ці витрати проводились саме на поховання загиблого ОСОБА_5 . Крім того, як вона зазначала раніше, ні видаткова накладна від 17.08.2022 року на суму 10 390,00грн., ні накладна № 175 від 17.08.2021 року, ні довідка від 15.08.2022 року не є первинними документами фінансового обліку ФОП та не підтверджує сплату коштів та отримання цих коштів ФОП.

Позивач отримала витрати на поховання брата, при цьому вводить суд в оману та приховує вищезазначений факт. Позивач замовчує і про те, що з квартири її батька в АДРЕСА_1 , як їй стало відомо від сусідів позивач вивезла меблеві гарнітури, всю побутову техніку, а тому вона була змушена звернутися до правоохоронних органів з заявою про внесення відомостей до ЄРДР. З урахуванням вищевикладеного, просить суд відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача на корить відповідача понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Вовк Е.П. діючи на підставі ордеру серії АВ №1049459 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позові.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Островська Г.В. діючи на підставі ордеру серії ВМ №1029010 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзив.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

З досліджених судом письмових доказів встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , матір`ю якого є ОСОБА_7 (а.с.10).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_8 , матір`ю якої є ОСОБА_7 (а.с.9).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_8 після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_9 на прізвище чоловіка ОСОБА_10 (а.с.7).

З довідки виданої ФОП ОСОБА_6 від 12.07.2022 року встановлено, що ОСОБА_3 здійснила оплату в сумі 45 000 грн. за виготовлення та встановлення надгробного гранітного пам`ятника братові ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

З відповіді ГУ ДПС у Вінницькій області встановлено, що відповідно до Реєстру само зайнятих осіб ОСОБА_6 як фізична особа-підприємець перебуває на податковому обліку в Ямпільській ДПІ ГУ ДПС у Вінницькій області з 24.04.2012 року, як платник податків за основним місцем обліку. Виді діяльності виготовлення виробів з бетону для будівництва, різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю (а.с.154).

З копії витяга про реєстрацію в Спадковому реєстрі встановлено, що після смерті ОСОБА_5 була зведена спадкова справа №185/2021 (а.с.11).

З копії довідки виданої старостою Довжоцького старостинського округу Могилів-Подільського району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_3 здійснювала витрати на поховання свого брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за власні кошти (а.с.12).

Видаткової накладної від 17 серпня 2021 року виданої «Поховальним Домом» та Накладної №175 від 17 серпня 2021 року виданої магазином «Ритуальних послуг» встановлено, що ОСОБА_3 понесла витрати на поховання у розмірі 21 180 грн. (а.с.13-14).

З довідки виданої Суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_11 від 15 серпня 2022 року встановлено, що ОСОБА_3 було надано послуги з громадського харчування з нагоди поминального обіду в сумі 21 000 грн. (а.с.15).

З копії спадкової справи №185/2021 до майна померлого ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_4 будучи донькою ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька та прийняла спадщину в повному обсязі. ОСОБА_4 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на наступне майно: квартиру АДРЕСА_2 , житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 та дві земельні ділянки площею 1,7836 га та 1,7837 га (а.с.35-65).

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 12.12.2022 року встановлено, що ОСОБА_3 отримала 4400 грн. допомоги на поховання ОСОБА_5 (а.с.142).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 щодо відшкодування їй витрат на поховання ОСОБА_5 , суд виходить з наступного:

За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

Згідно положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству; намогильні споруди - пам`ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам`ять про померлих; предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші); ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

За правилами ст.11 вищевказаного Закону поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

Оцінюючи надані докази, суд встановив наступне: позивачка, яка не є спадкоємцем померлого ОСОБА_5 , понесла витрати з проведення поховання ОСОБА_5 , спадкоємцем якого є відповідач ОСОБА_4 .

Щодо витрат понесених позивачем на поховання спадкодавця ОСОБА_5 , суду надано видаткову накладну від 17 серпня 2021 року видану «Поховальним Домом» та накладну №175 від 17 серпня 2021 року видану магазином «Ритуальних послуг» на придбання гробу, вінків, корзини, набору похоронного, покривала, свічок, рушників, платків, платків носових, катафалк, на послуги похоронні та суміжні послуги (організація поховання) на загальну суму 21 180 грн. У судовому засіданні стороною відповідача вказано, що вищевказані документи не є належними доказами, які б підтвердили здійснення розрахунку позивача за отримання нею похоронних послуг.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до вимог ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, належними є докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Порядок оформлення розрахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». При цьому законодавчо визначено випадки звільнення продавця від обов`язкового надання покупцю оформлених за встановленою формою касових чеків, надрукованих реєстратором розрахункових операцій, або розрахункових квитанцій, заповнених вручну.

Водночас, пунктом 15 статті 3 цього Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому, під розрахунковим документом слід розуміти документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (стаття 2 цього Закону).

Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням накладних та рахунків у випадках, передбачених Законом України від 06.07.2995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є правомірним.

Разом із тим, якщо форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначена законодавством (наказ ДПА України від 01.12.2000 № 614 «Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (втратив чинність 11.03.2016); наказ Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів» (чинний)), то форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена.

Для визначення накладної чи рахунку як розрахункового документа він повинен відповідати вимогам підпункту 3.2 пункту 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 011.12.2000 № 614 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за № 105/5296), в частині зазначення в такому чеку: назви господарської одиниці, адреси господарської одиниці, загальної суми податку на додану вартість за усіма зазначеними в чеку товарами (для суб`єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку на додану вартість), кількості, вартості придбаних товарів, вартості одиниці виміру товарів, найменування товарів, загальної вартості придбаних товарів, дати (день, місяць, рік) проведення розрахункової операції, підпису особи, що здійснює розрахунки.

Оцінивши надані позивачкою документи на відповідність вимогам до розрахункових документів, суд вважає, що вказаним вимогам відповідають: видаткова накладна від 17 серпня 2021 року видана «Поховальним Домом», накладна №175 від 17 серпня 2021 року видана магазином «Ритуальних послуг». Таким чином, виходячи із визначення понять поховання та предметів ритуальної належності, ритуальні послуги отримані позивачем в магазинах «Поховальний Дім» та «Ритуальні послуги» були використані з моменту смерті ОСОБА_5 до поміщення труни з його тілом у могилу, відтак відповідно до наведених норм права вказані витрати, пов`язані з придбанням та використовуванням цих виробів є розумними щодо їх кількості та призначення, а відтак підлягають відшкодуванню особі, яка понесла такі витрати, тобто позивачу в сумі 21 180 грн.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» суб`єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов`язались поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством.

Позивач надала суду довідку видану ФОП ОСОБА_6 від 12.07.2022 року щодо здійснення оплати за виготовлення та встановлення надгробного гранітного пам`ятника ОСОБА_5 . Судом було встановлено з відповіді ГУ ДПС у Вінницькій області те що, ФОП ОСОБА_6 , як фізична особа-підприємець, перебуває на податковому обліку в Ямпільській ДПІ ГУ ДПС у Вінницькій області з 24.04.2012 року. Вид діяльності виготовлення виробів з бетону для будівництва, різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю. Тобто в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт існування такого суб`єкта, ФОП ОСОБА_6 із відповідним видом підприємницької діяльності. А тому суд вважає, що позивач довела понесення нею витрат в розмірі 45 000 грн. на виготовлення та встановлення пам`ятника ОСОБА_5 .

Окрім цього, суд також приймає до уваги те, що позивачем було понесено витрати на поминальний обід після смерті ОСОБА_5 у сумі 21 000 грн., що підтверджується довідкою виданою Суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_11 від 15 серпня 2022 року.

Вшанування пам`яті померлого спадкодавця через один рік після його смерті, відноситься до звичаїв та традицій після його похованні. Тому суд, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на поминальний обід після смерті ОСОБА_5 в розмірі 21 000 грн.

У судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивачу ОСОБА_3 виплачено допомогу на поховання померлого ОСОБА_5 у сумі 4400 грн., що підтверджується інформацією з листа ГУ ПФУ у Вінницькій області від 12.12.2022 року (а.с.142). Тому дану суму слід вирахувати із загального розміру заявлених позовних вимог.

Доводи відповідача про те, що позивач з квартири ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 вивезла меблеві гарнітури, всю побутову техніку, не знайшло свого підтвердження в ході рогляду справи, а тому суд не приймає їх до уваги.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов про стягнення витрат на поховання підлягає до часткового задоволення. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути витрати на поховання спадкодавця у сумі 82 780 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» спалтила 992 грн. 40 коп. судового збору за заявлену позовну вимогу майнового характеру.

З копії договору про надання правової допомоги №30 від 04.09.2022 року встановлено, що позивач ОСОБА_3 та адвокат Вовк Е.П. уклали договір про надання професійної правничої (правової) допомоги.

Розмір гонорару обґрунтовано розрахунком (актом виконаних робіт) станом на 29 листопада 2022 року. З копії квитанції №24 до прибуткового касового ордеру встановлено, що ОСОБА_3 здійснила оплату на виконання договору про надання правової допомоги від 04.09.2022 року у загальній сумі 13 000 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним здійснення позивачами оплати професійної правничої допомоги у розмірі 13 000 грн.

Оскільки Позивач просила стягнути з Відповідача на її користь 87 180 грн., при подачі позову сплатила судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. та понесла витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 000 грн., а позов задоволено на 94,9%, то стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 13 152 гривні 85 копійок.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 89, 95, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення витрат на поховання спадкодавця, - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 витрати на поховання ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 82 780 (вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 понесені судові витрати у сумі 13 152 (тринадцять тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 85 (вісімдесят п`ять) копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено 20 лютого 2023 року.

Суддя: М.М.Дзерин