Справа № 303/5739/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Ляпіній А.С, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Мукачівський відділ державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Мукачівський відділ державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зменшення розміру аліментів, вказуючи, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.01.2010 з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 350,00 гривень щомісячно, починаючи з 19.11.2009. Рішенням суду від 04.11.2014 по справі № 303/6054/14-ц змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частину усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист 303/6054/14 та пред`явлено його до виконання до Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 26.07.2016 його звільнено з військової служби з лав Збройних сил України, що призвело до зміни матеріального стану, оскільки він втратив джерело доходу. Зазначає, що крім сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утриманні також знаходяться двоє неповнолітніх дітей народжених у новому шлюбі: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час з нього на користь відповідача на утримання сина стягуються аліменти в розмірі 2921 грн.(1/4 частина від середньої заробітної плати працівника по регіону), яку він не має можливості сплачувати. Так, його матеріальний стан погіршується, у нього відсутній постійний заробіток, зміна сімейного стану не дає йому можливості й надалі сплачувати аліменти у такому розмірі, про що свідчить розмір заборгованості. Просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму до 1/6 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.09.2022 відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник відповідача ОСОБА_6 подала до суду клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 06.12.2022 задоволено.

Представник відповідача ОСОБА_6 подала відзив, в якому позовні вимоги позивача вважає безпідставним та необґрунтованими, оскільки він не підтвердив погіршення свого майнового стану у порівнянні з часом прийняття рішення про стягнення з нього аліментів, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу. ОСОБА_7 на даний час навчається на 1 курсі (8клас) економічного відділу Мукачівського ліцею. З часу призначення аліментів син подорослішав та потребує більшого матеріального забезпечення. ОСОБА_2 працює у ТОВ «Автолюкс» та отримує заробітну плату у розмірі біля 6600 гривень щомісячно. Окрім того у 2019 році у відповідача було діагностовано остеохондроз та спондилоартроз поперекового відділу хребта у зв`язку з чим у неї значно погіршився стан здоров`я. Таким чином, розмір аліментів, визначений на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2014 року у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей від іншого шлюбу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина ОСОБА_3 від першого шлюбу, та суперечитиме його інтересам. Крім того, вважає, що позивач не повинен компенсувати зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_3 за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Просила у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_1 відмовити.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, у задоволенні позову просив відмовити.

Представник Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина перша ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кореспондує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України).

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України врегульовано, що при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних права; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що його було звільнено з військової служби, де він отримував офіційний дохід, крім того на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей, народжених у новому шлюбі. Таким чином змінився його сімейний та матеріальний стан, а розмір аліментів, що стягується на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , обмежує права на матеріальне забезпечення інших малолітніх дітей він другого шлюбу.

Аналіз ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів, а саме зміни сімейного та матеріального стану. Однак, слід зауважити, що зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04.11.2014 встановлено, що рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2010 року з відповідача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 350 гривень щомісячно, починаючи з 19.11.2009 року до його повноліття, тому зазначена обставина відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Крім того, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.11.2014 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 січня 2010 року, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вищезазначеного рішення Мукачівським міськрайонним судом 17.01.2015 видано виконавчий лист № 2/303/3252/14.

29.01.2015 старшим державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Халус Є.М. на підставі виконавчого листа № 2/303/3252/14, виданого Мукачівським міськрайонним судом 29.01.2015, відкрито виконавче провадження ВП № 46266470, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Із копії свідоцтва про шлюб від 28.01.2012 вбачається, що ОСОБА_1 створив нову сім`ю з ОСОБА_8 , в якому відповідно до свідоцтв про народження від 17.12.2012, ІНФОРМАЦІЯ_5 в нього народилося двоє дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, виходячи з положень ст.3 СК України судом встановлено, що після прийняття рішення Мукачівським міськрайонним судом 04.11.2014 року про зміну способу стягнення аліментів у відповідача змінився сімейний стан, оскільки в нього народилася дитина.

Водночас суд вважає, що сам по собі факт народження дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання дитини від першого шлюбу, оскільки позивач повинен довести, що в зв`язку зі зміною сімейного стану він не має можливості сплачувати аліменти, але неможливість сплати аліментів у взаємозв`язку зі зміною сімейного стану позивачем не доведено.

Виходячи з вимог ст.192 СК України зменшення раніше встановленого розміру аліментів можливе при погіршенні матеріального стану платника. Зазначена обставина також підлягає доказуванню і повинна бути доведена позивачем належними та допустимими доказами.

Погіршення матеріального становища - це умови існування фізичної особи, які проявляються при відсутності грошових коштів та інших майнових засобів, що необхідні для задоволення потреб фізичної особи та придбання речей першої необхідності (продуктів харчування, медичних ліків, житла, одягу тощо), у порівняні з тими, які в неї були раніше.

Незадовільний матеріальний стан залежить і від відсутності у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, відсутність доходів членів сім`ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

На підтвердження зміни матеріального стану позивач надав суду копію трудової книжки НОМЕР_1 , відповідно до якої ОСОБА_1 26.07.2016 звільнений з військової служби за контрактом з лав Збройних Сил України, але при прийнятті рішення суд бере до уваги рішення Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справі №138/594/17-ц, в якому зазначено, що непрацевлаштування саме по собі не є підставою для зміни способу стягнення та зменшення розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів.

Також обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що розмір аліментів, який стягується з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежує права на матеріальне забезпечення інших малолітніх дітей, але суд вважає, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі, унеможливлює таку сплату тощо і ці обставини підлягають належному доказуванню.

Також слід взяти до уваги, що в залежності від віку дитини змінюються її потреби, що знайшло своє відображення в діючому законодавстві, яке щорічно встановлює змінюваний в сторону збільшення прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. За таких обставин при прийнятті рішення слід враховувати й істотно різний вік дитини від першого шлюбу порівняно з віком дітей позивача від другого шлюбу, що тягне за собою різний обсяг реальних витрат на кожну дитину, а саме більшого матеріального забезпечення дитини старшого віку від першого шлюбу.

Позивачем не долучено до позову належних та допустимих доказів того, що він, після присудження з нього судовим рішенням від 04.11.2014 аліментів став непрацездатним, хворіє, перебуває на обліку в центрі зайнятості у пошуку роботи, також не надав доказів, які підтверджують його спільне проживання з дітьми від другого шлюбу та знаходження цих дітей на його утриманні.

Відповідно до інформації про перетин державного кордону України витребуваної судом за клопотанням представника відповідача від Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 перетнув кордон України 03.02.2022 у напрямку виїзд, що ставить під сумнів перебування позивача на території України та його проживання з дітьми від другого шлюбу, а також перебування останніх на його утриманні.

Згідно з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 52572386/1 судом встановлено, що після звільнення з військової служби та при зміні сімейного стану позивач продовжував сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_1 у встановленому рішенням суду розмірі. Водночас заявляючи про неможливість сплачувати аліменти позивач не обґрунтував, та не надав доказів неможливості продовжувати сплачувати аліменти на теперішній час.

Суд вважає, що за встановлених обставин відсутні підстави для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів встановлених рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04.11.2014.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, Конвенцією про права дитини, ст. 51 Конституції України, ЗУ «Про охорону дитинства», ст.15 ЦК України, ст. ст. 3,7,141,150,180,181, 182, 192 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ), третя особа Мукачівський відділ державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зменшення розміру аліментів - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя