Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/62/23
Єдиний унікальний №742/3216/22
У х в а л а

16 лютого 2023 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Карапиш Т.В.

при секретарі Кулініч Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня заяву ОСОБА_1 , позивача по справі, за його позовом до ТОВ «Союз Авто» та Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, про відвід головуючої по справі судді Карапиш Т.В.,

В С Т А Н О В И В:

І.Історія справи та її рух.

В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Союз Авто» та Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка надійшла до суду 22.11.2022 року.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17.01.2023 року позовна заява позивача ОСОБА_3 була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали.

30.01.2023 року до Ічнянського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 про усунення недоліків, в якій позивач ОСОБА_1 повідомив суд, що ним буде надана заява про відвід головуючої по справі судді Карапиш Т.В. у зв`язку з неприязними стосунками, які склалися з 2008 року.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2023 року було відкрито позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Союз Авто» та Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Підготовче судове засідання призначене на 28 лютого 2023 року о 10.00 годині.

ІІ. Системний виклад доводів заяви про відвід судді.

14 лютого 2023 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про відвід головуючої по справі судді Карапиш Т.В., в якій вказав, що з метою забезпечення сторонами права на справедливий та неупереджений розгляд справи та відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в об`єктивності судді та посилаючись на практику Європейського суду з прав людини вказав, що суддя Карапиш Т.В. повинна бути відведена від розгляду цієї справи, так як з лютого 2008 року має до нього неприязні відносини, бо під його головуванням, як судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області було прийняте рішення проти племінниці ОСОБА_5 ОСОБА_6 у справі за позовом ОСОБА_7 про визнання права спільної сумісної власності на майно та під час даної справи ОСОБА_5 була допитана в судовому засіданні, як свідок, де суд віднісся до її показів критично, бо вона була зацікавлена по справі, та перебуваючи в залі судового засідання через некоректну поведінку ОСОБА_5 , їй ним з приводу цього робилось зауваження.

В подальшому вже в березні квітні 2008 року суддею Карапиш Т.В. на нього, як на головуючого суддю Ільченка О.І. була подана скарга до Управління Служби безпеки в Чернігівській області з приводу винесення ним вироку в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.1 ст. 296 КК України. За результатами перевірки скарги було звернення заступника начальника Управління СБУ в Чернігівській області Кухнюк М.В. до Ради суддів Чернігівської області з проханням вжити до нього відповідних заходів реагування. Проте жодних порушень ним норм КПК України встановлено не було.

Оскільки як суддя ОСОБА_5 так і він працює в одній системі правосуддя Чернігівської області, то йому відомі факти розповсюдження суддею ОСОБА_5 відносно нього недостовірної та принизливої інформації стосовно нього як серед колег, так і в ТУ ДСА в Чернігівській області.

ІІІ. Позиція суду.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність зазначених суб`єктивних або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення певним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона знаходить прояв не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід головуючого судді Карапиш Т.В. у справі № 742/3216/22, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Суд, оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує, що відсутні будь-які підстави стверджувати, що головуючий суддя Карапиш Т.В. має та виявляє особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто. Тобто, не вказано факти розповсюдження неправдивої та принизливої інформації серед колег та працівників ТУ ДСА України в Чернігівській області, а також прізвища цих осіб, не надано копії скарги та інших підтверджень щодо звернення судді Карапиш Т.В. до Управління СБУ в Чернігівській області, які мали місце в березні-квітні 2008 року, а також відсутнє підтвердження щодо допиту в судовому засіданні як свідка в цивільній справі за позовом ОСОБА_7 про визнання права спільної сумісної власності на майно та некоректну поведінку судді в залі судового засідання.

Відповідно до позиції Ради суддів України у рішенні від 07 вересня 2017 року № 46, у пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

У своєму рішенні «Газета «Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності судді. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (§§ 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Заявником ОСОБА_1 не надано належних доказів, а тому відсутні підстави вважати, що обставини, наведені заявником викликають сумнів в неупередженості судді Карапиш Т.В. по розгляду вищевказаної справи.

Згідно з об`єктивним критерієм потрібно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Отже, аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв.

Наведені позивачем факти щодо обставин відводу судді судом не встановлено та є непереконливими, так як останнім не надано доказів щодо таких фактів, а тому ставити під сумнів безсторонність судді немає підстав.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Карапиш Т.В. щодо розгляду цивільної справи № 742/3216/22 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Союз Авто» та Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та вирішення заяви ОСОБА_1 про відвід судді, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, підлягає передачі іншому судді.

Заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Карапиш Т.В. є процесуальною дією, якою наділені сторони відповідно до Глави 3 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, а тому ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17.01.2023 року про усунення недоліків теж є процесуальною дією в даній справі.

Заява про усунення недоліків, яка подана позивачем 30.01.2023 року на виконання ухвали Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17.01.2023 року також є процесуальною дією, але остання містить повідомлення, що позивачем ОСОБА_1 буде подана заява про відвід головуючого по справі судді Карапиш Т.В. у зв`язку з неприязними стосунками, які склалися з 2008 року яке не є процесуальною дією в даній справі, про що в силу своїх службових обов`язків відомо позивачеві ОСОБА_1 та розцінюється судом як тиск на суддю при виконанні нею службових обов`язків, що є одним із критеріїв наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 376 КК України, як втручання в судову діяльність судді.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 260-261 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Карапиш Т.В. по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Союз Авто» та Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Карапиш Т.В. по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Союз Авто» та Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Карапиш