Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа №711/6078/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю., Щокань В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача

адвоката Топор І.О.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача

адвоката Нестерко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.03.2012 з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітної плати та інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.03.2012 і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2019 (справа № 711/11061/18) шлюб між ним та ОСОБА_4 , розірваний.

До того ж, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2022 (справа № 711/485/22) задоволено позов ОСОБА_4 до нього про стягнення аліментів. Стягнуто з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітної плати та інших доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.01.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що враховуючи ту обставину, що розмір стягуваних з нього аліментів на двох дітей становив 7/12 частин, то він змушений був звернутись до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів.

Так, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.07.2022 (справа № 711/1955/22) його позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задоволено частково. Змінено розмір стягуваних аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши їх розмір до 1/6 частини від усіх видів заробітків та доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили. У решті позовних вимог відмовлено. При цьому, підставою для відмови у позові, пред`явленого до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів послугувало те, що ним не надано доказів зміни його майнового стану.

Вважає, що розмір аліментів, який стягується з нього на користь ОСОБА_2 на утримання старшого сина повинен бути зменшений, оскільки, по-перше, несправедливо, що на одного сина стягується 1/6 частина всіх його доходів, а на другого сина 1/4 частина, а по-друге, розмір аліментів, які стягуються на двох дітей не повинен перевищувати 1/3 частину. У даному випадку, за двома рішеннями судів, з нього стягується 5/12 частин всіх доходів, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач звертає увагу суду на те, що його сімейний стан змінився з 2012, тобто, з часу присудження аліментів на утримання сина ОСОБА_6 . За цей час він повторно одружився з ОСОБА_4 і вже розлучився. У нього народився другий син ОСОБА_7 , і на його утримання він сплачує аліменти за судовим рішенням. Також, його стан здоров`я суттєво погіршився і він постійно звертається до лікарів та потребує коштів на лікування.

До того ж, просить врахувати те, що він здійснює догляд і надає допомогу своїй матері - ОСОБА_8 . Мати є пенсіонеркою і отримує мізерну пенсію, вона постійно хворіє і потребує коштів на лікування.

На його думку, відповідачка по справі не працює і фактично утримує себе за рахунок сплачуваних ним аліментів на утримання сина. У неї такий самий обов`язок по утриманню сина і ці обставини також необхідно враховувати.

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, просить суд:

-зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визначити новий розмір аліментів, а саме, стягувати з нього на користь відповідачки аліменти, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 чистини від всіх доходів (заробітків), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення сином повноліття.

Ухвалою суду від 19.12.2022 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. До того ж, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи.

17.01.2023 відповідачкою, через свого представника - адвоката Нестерка І.О., подано до суду письмовий відзив на позовну заяву в обґрунтування своїх заперечень проти позову, який прийнято судом. Свою позицію заперечення проти позову обґрунтовує тим, що звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, ОСОБА_1 , вказує на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу, сплачує аліменти на його утримання та надає допомогу матері. Позивач стверджує, що здійснює нагляд і надає допомогу своїй матері, ОСОБА_8 , при цьому, надає довідку про доходи ОСОБА_8 , а не підтвердження своїх витрат на утримання матері. Окрім того, мати позивача проживає разом з чоловіком та двома іншими дорослими дітьми. До того ж, як вбачається з довідки КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради № 78 від 08.11.2022, з позивача стягуються аліменти у розмірі меншому ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, а отже спростовується доводи позивача про те, що розмір аліментів, які стягуються на двох дітей не повинен перевищувати 1/3 частин доходів позивача. До того ж, просила врахувати ту обставину, що син позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю з дитинства. Дитина потребує постійного догляду матері, крім того, ОСОБА_9 періодично проходить медичне обстеження та лікування, що потребує додаткових фінансових витрат. Отже, покликання позивача на те, що вона не працює і утримує себе за рахунок аліментів, сплачених ОСОБА_1 , не відповідає дійсності, оскільки, вона, враховуючи діагноз сина, вимушена перебувати вдома для догляду за ним. Також, звернула увагу на те, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Так, позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, зокрема, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а з довідки про доходи КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів Черкаської міської ради» № 78 від 08.11.2022, навпаки, вбачається збільшення доходів ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що син позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною з інвалідністю, ОСОБА_1 переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, у розумінні норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на її думку, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 2012 року не є завищеним, тому вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак просить в задоволенні позову відмовити та стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

20.01.2023 позивачем, через свого представника - адвоката Топора І.О., подано відповідь на відзив, в якому обґрунтував мотиви відхилення наведених відповідачкою заперечень у відзиві на позов. Так, вважає, що наведена відповідачкою обставина про те, що син позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю з дитинства і потребує постійного лікування, не є такою, що має значення для правильного вирішення даної справи. До того ж, ОСОБА_2 не позбавлена права на звернення до суду про стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на лікування сина. Що стосується прожиткового мінімуму для дитини, то ОСОБА_1 не заявляє вимог про зменшення розміру аліментів менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Діти, народжені у різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Також зазначає, що укладення іншого шлюбу та народження дитини у іншому шлюбі, уже саме по собі свідчить про зміну сімейного та матеріального стану. Таким чином, просив врахувати зазначені доводи та задовольнити позов у повному обсязі.

23.01.2023, відповідачкою, через свого представника - адвоката Нестерка І.О., подано заперечення на відповідь на відзив. Так, зазначено, що у відповіді на відзив представник позивача зазначає, хвороба сина позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитини з інвалідністю, не має значення для правильного вирішення даної справи, з чим неможливо погодитися, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

Щодо застосування ст. 185 СК України, то названа норма передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи «бажання» позивача сплачувати аліменти та існуючий розмір заборгованості 123 971,28 грн., тому вважає стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину втрачає сенс.

Щодо рівних прав дітей на матеріальну допомогу, то відповідачка наголошувала, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2022 у справі № 711/485/22 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку). І у даній справі ОСОБА_1 не заперечував про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітків та доходів щомісячно. А у подальшому, позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей справа № 711/1955/22. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.07.2022 у справі № 711/1955/22 змінено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши їх розмір до 1/6. Даним судовим рішенням встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення позову (у телефонному режимі) та той факт, що вона не зверталася до органів виконавчої служби з виконавчим листом про стягнення аліментів на свою користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, вбачається що позивач намагається навмисно зменшити розмір аліментів однієї дитини порівняно з іншою. Враховуючи зазначені вище обставини, просить повністю відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Топор І.О. підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити у повному обсязі, на підставі обґрунтування, що наведене у позові і у відповіді на відзив та з урахуванням доказів, які додані до них. Крім того, зазначили, що позивач з 2012 сплачує аліменти на утримання свого сина; стан здоров`я позивача погіршився, що впливає на його роботу (отримує зарплату 16тис.грн.); має у власності житло, рухоме майно відсутнє; він має сина від іншого шлюбу, якому допомагає, а також допомагає своїй матері, яка пенсіонерка; йому потрібні кошти на своє лікування та лікування матері. Вважають, що не є справедливим сплата аліментів на одного сина 1/6, а на іншого 1/4. Саме зміна сімейного стану є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач не є опікуном (піклувальником) своєї матері, вона перебуває у шлюбі і живе окремого з чоловіком (батьком позивача). Доказів, що позивач надає матеріальну допомогу матері, немає. Матеріальний стан позивача з часу винесення судового рішення (про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_10 ) не погіршився, в т.ч. і на час подачі цього позову. Стан здоров`я позивача погіршився, але доказів зменшення його працездатності немає. Судові витрати залишає за собою. Заперечують проти стягнення з позивача на користь відповідачки витрат, пов`язаних із наданням останній правничої допомоги у розмірі 5000грн. і цей розмір слід зменшити.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Нестерко І.О. просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, на підставі заперечень, що наведені у відзиві на позов і у запереченнях на відповідь на відзив та з урахуванням доказів, які додані до них. Зазначили, що позивач фактично не виконує рішення про сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_10 , оскільки наявна заборгованість; також він не повністю виконує рішення про стягнення на дитину додаткових витрат і також наявна заборгованість. Розмір доходів у позивача не зменшився, відсутні докази щодо утримання його матері, а тому підстави для зменшення розміру відсутні. Крім того, зазначили, що розмір правничої допомоги 5000грн. слід стягнути з позивача на користь відповідачки.

Заслухавши думку учасників справи та їхніх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Щодо місця проживання дитини між сторонами спору не існує, син мешкає із матір`ю. Батьком дитини записаний позивач. Спору щодо батьківства між сторонами немає.

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 2314/2778/12 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуті на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.03.2012. Дане судове рішення набрало законної сили.

Крім того, встановлено, що 12.09.2015 ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_4 . Даний шлюб розірваний на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2019 (справа № 711/11061/18).

За час перебування у даному шлюбі у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.02.2016. Щодо місця проживання дитини між сторонами спору не існує, син мешкає із матір`ю ОСОБА_4 . Батьком дитини записаний позивач.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2022 по справі № 711/485/22 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.01.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Дане судове рішення набрало законної сили.

До того ж, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.07.2022 по справі № 711/1955/22 задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Так, змінено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши їх розмір до 1/6 частини від усіх видів заробітків та доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили. У решті позовних вимог, зокрема, пред`явлених до ОСОБА_2 , відмовлено. Дане судове рішення набрало законної сили.

При цьому, як зазначено у судовому рішенні від 26.07.2022, відповідачка ОСОБА_4 не заперечувала проти зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_7 .

Судом досліджені ряд письмових документів, які підтверджують факт наявності захворювань у сина сторін по цій справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема і про те, що останній є дитиною з інвалідністю (підгрупа А).

Також, згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 16.01.2023 № 2113 у виконавчому провадженні № 36689892 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2/2314/1647/2012 від 24.05.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.03.2012, наданим старшим державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Атамась Ю.О., станом на 01.01.2023, заборгованість становить 123971 грн. 28 коп.

Крім того, згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 16.01.2023 № 2114 у виконавчому провадженні № 69384923 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2/2314/4997/12 від 11.07.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 200 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, наданим старшим державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Атамась Ю.О., станом на 01.01.2023, заборгованість становить 24187 грн. 05 коп.

Як встановлено судом, позивач працює електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування на КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради, відповідно до довідки про доходи № 78 від 08.11.2022, загальна сума доходу ОСОБА_1 , за період з 01.05.2022 по 31.10.2022, без урахування аліментів, становить 121469 грн. 72 коп.

Слід зазначити, що доказів про погіршення матеріального стану позивача, останнім до суду не надано, а також він в судовому засіданні зазначив, що має у власності нерухоме майно житло, де і мешкає.

Також судом встановлено, що позивач не є особою з інвалідністю та працездатний, а відповідачка ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, що підтверджується довідкою Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 13.01.2023 та медичними документами. Крім того, жодними належними письмовими доказами стороною позивача не підтверджено, що ОСОБА_8 є матір`ю позивача і, що вона перебуває під опікою, піклуванням чи на утриманні позивача. Також, досліджені письмові докази дають підстави вважати, що ОСОБА_8 є пенсіонеркою і отримує пенсію у розмірі, визначеному державою (довідка про доходи, що надана органами пенсійного фонду за період з 01.05.2022 по 31.10.2022).

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу чи групи доказів.

За нормами частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як зазначено у статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

За нормами ч.ч. 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан.

Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану не є самостійною, залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Суд вважає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження у 2016 році у іншому шлюбі з ОСОБА_4 дитини ОСОБА_5 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на дитину ОСОБА_3 , який народився у сторін по даній справі. Жодним чином позивач не довів і те, що на час вирішення спору в нього погіршився матеріальний стан, враховуючи дані про його доходи, наявність у власності нерухомого майна, про яке він вказав. Посилання в позовній заяві та в судовому засіданні на те, що позивач утримує свою матір, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, як і жодними належними, допустимими та переконливими доказами ним не доведено понесення матеріальних витрат на своє лікування, враховуючи, що наявність у нього захворювань зафіксована у медичних документах ще з 2006 року, тобто ці обставини мали місце і на час прийняття судових рішень про стягнення аліментів на утримання обох дітей. Об`єктивних даних про зменшення (втрату) у позивача працездатності, судом не встановлено. Крім того, на думку суду, сам по собі факт зменшення розміру аліментів на дитину ОСОБА_5 , при умові згоди на це матері дитини, про що було вказано у відповідному судовому рішенні, - не свідчить про необхідність зменшення аліментів на іншу дитину ОСОБА_3 , враховуючи позицію відповідачки по справі ОСОБА_2 та надані, і досліджені докази по цій справі.

Слід також зазначити, що обставини укладення шлюбу у 12.09.2015 з ОСОБА_4 (шлюб із нею на даний час розірваний), народження дитини у 2016 році, - є тими обставинами, які вже мали місце на час постановлення судових рішень від 28.03.2022 по справі № 711/485/22 та від 26.07.2022 по справі № 711/1955/22. При цьому, позивач не скористався правом оскарження їх до апеляційного суду у загальному порядку, що свідчить про його згоду із прийнятими судовими рішеннями. Крім того, в судовому засіданні позивач вказав про те, що на даний час він проживає з іншою жінкою, але шлюб між ними не зареєстрований у встановленому законом порядку.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що вказані позивачем обставини не дають підстав для зменшення розміру аліментів, які сплачуються ним на виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2/2314/1647/2012 від 24.05.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.03.2012.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 2314/2778/12, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача є дитина в іншому шлюбі, яка після розірвання шлюбу мешкає разом зі своєю матір`ю, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які висвітлені у постанові від 16.09.2020 по справі № 565/2071/19.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що позивач є працездатним, працює та отримує регулярний заробіток, має у власності нерухоме майно. Утримання аліментів проводиться із заробітної плати боржника.

З огляду на зазначені вище обставини, надавши аналіз та оцінку наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки вони не доведені жодними належними, допустимими та переконливими доказами. При цьому, слід зазначити, що при наявності нових чи інших обставин, передбачених ст. 192 СК України, позивач не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 16 від 18.11.2022.

Разом з тим, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення, то сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. за подачу позову до суду, слід залишити за позивачем.

Крім того, статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 268).

Частиною шостою статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, представником відповідачки до суду надано та досліджено: ордер на надання ОСОБА_2 правничої (правової) допомоги Серії ВА № 1004466, який виданий на ім`я адвоката Нестерка Ігоря Олександровича, на підставі договору про надання правової допомоги № 04/07-22 від 04.07.2022, а також договір про надання правової допомоги № 04/07-22 від 04.07.2022, укладений між адвокатом Нестерком Ігорем Олександровичем та ОСОБА_2 , відповідно до умов якого, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені сторонами у договорі (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 4.2 за правову допомогу, передбачену в. п. 1.2. договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

Крім того, згідно з п. 1 додатку до договору про надання правової допомоги № 04/07-22 від 04.07.2022, сторони за цим договором домовились, що вартість послуг (гонорар) виконавця за договором про надання правової допомоги № 04/07-22 від 04.07.2022 становить суму, яка складається із вартості всіх замовлених послуг, перелік, вартість та терміни виконання яких зазначені у п. 3 даного додатку № 1 до договору про надання правової допомоги.

Так, відповідно до п. 3 додатку, виконавець на умовах даного договору зобов`язується надати наступні послуги замовнику, а виконавець зобов`язується оплатити їх згідно наступного «орієнтовного розрахунку»: захист прав та інтересів клієнта (вартість за 1 годину 1000 грн.00 коп.).

Як зазначено у п. 1 акту здачі-приймання наданих послуг від 16.01.2023, підписанням цього акту сторони підтверджують факт належного надання послуг виконавцем відповідно до положень договору та його додатків: захист прав та інтересів клієнта у судовій справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів (судова справа № 711/6078/22) (вивчення матеріалів справи, складання процесуальних документів, участь у судовому засіданні) кількість годин надання юридичних послуг 5 год., вартість за 1 год. надання юридичних послуг 1000 грн. 00 коп., загальна вартість послуг 5000 грн. 00 коп. Згідно з п. 2 акту, замовник не має претензій до виконавця стосовно наданих послуг, вказаних у п. 1 цього акту.

Також, надано і досліджено судом квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 16.01.2023, відповідно до якої, адвокатом Нестерком Ігорем Олександровичем прийнято від ОСОБА_2 5000 грн. 00 коп., підстава: договір про надання правової допомоги № 04/07-22 від 04.07.2022.

Отже, відповідно до зазначеної вище квитанції, сума витрат відповідачки на професійну правничу допомогу складає 5000 грн. 00 коп.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

В судовому засіданні, як зазначено вище, позивач та його представник заперечували проти стягнення з позивача на користь відповідачки витрат, пов`язаних із наданням останній правничої допомоги у розмірі 5000грн. і вважали за доцільне цей розмір зменшити.

Отже, за результатами дослідження та оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що представником відповідачки були обґрунтовані вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надано докази, які підтверджують понесення відповідачкою витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі, дії (надані послуги) адвоката відповідають умовам договору про надання правової допомоги, час, витрачений на складення та подання документів, є обґрунтованим. Підстав для зменшення розміру витрат, понесених на надання відповідачці правничої допомоги, враховуючи позицію сторони позивача, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989, ст.ст. 51, 55 Конституції України, Законом України «Про охорону дитинства»,ст. ст. 150, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 76-80, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352-354 ЦПК України суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (код дані відсутні, АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13.02.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька