Справа № 505/297/20
Провадження № 2/505/314/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2023 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря судового засідання Черчел Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна, компенсації частини вартості спільного майна та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 разом із своїм представником адвокатом Кресюном В.А. 30 січня 2020 року звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , та просять про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації за належну їй частку та визнанням за ними права власності по 1/2 частин спірної квартири. Також просили стягнути сплачений судовий збір та витрати за проведення експертизи.

Свої вимоги мотивували тим, що сторонам в рівних долях по 1/3 частині належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Відповідачка не проживає у вказаній квартирі з 2000 року. У квартирі на даний час проживає лише ОСОБА_1 , яка фактично утримує квартиру та сплачує комунальні платежі. Через хворобу ОСОБА_1 , яка є інвалідом ІІ групи довічно, запропонувала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продати квартиру, в зв`язку з тим, що вона знаходиться на п`ятому поверсі та придбати квартиру на першому або другому поверсі. В свою чергу, ОСОБА_2 погодилася на умови ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 категорично відмовилася продавати квартиру та одержувати компенсацію за свою частку квартири, що і змусило ОСОБА_1 звернутися до експерта за Висновком про можливість виділення внатурі 1/3 частки квартири, визначення варіантів користування квартирою з долями по 1/3 частині кожній та ринкової вартості квартири. Проте, відповідно до висновку експертного дослідження варіантів розподілу двокімнатної квартири та варіантів користування нею не має. ОСОБА_3 категорично відмовилася продавати квартиру тиа одержувати компенсацію за свою частку квартири, хоча проживає з чоловіком в приватному житловому будинку по АДРЕСА_2 , має частку житла у спільній власності подружжя, в вищезазначеній квартирі не проживає з 2000 року. Тому позивачі вимушені звернутися до суду та просять про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації за належну їй частку в розмірі, що становить 96678,33 грн. та визнанням за ними права власності по 1/2 частин спірної квартири, оскільки вирішити вказаний спір у позасудовому порядку не можливо.

Позивач у судове засідання не з`явився, проте їх представник адвокат Кресюн В.А. надав заяву, згідно якої на задоволенні позову наполягав та просив розглянути справу у відсутність сторони позивача.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про судове засідання була повідомлена належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Проте, 08 листопада 2021 року на адресу суду від відповідачки надійшла заява про невизнання позовних вимог, в якій вона просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі, пояснивши суду, що її частка є ідентичною часткам позивачів, чинним законодавством не передбачено можливість об`єднання часток декількох співвласників аби частку іншого співвласника визнати незначною, тому за вказаних обставин застосування ст. 365 ЦК України є неможливим. Крім того, повідомила, що дійсно у її чоловіка є будинок, однак він є його особистим майном, тому позбавлення її права власності на 1/3 частину квартири завдасть їй істотної шкоди, адже у випадку розірвання шлюбу вона залишиться без даху над головою.

Оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належать на праві приватної спільної сумісної власності в рівних частинах кожному квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 02.02.1998.

Відповідно до висновку судового експерту Тінкован Раїси Дмитрівни № 134-2019, складеного 14.01.2020, ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , на дату оцінки становить 290 035,00 грн. Визначити варіанти користування вищезазначеної квартири між співвласниками відповідно до часток при наявності двох житлових кімнат технічно неможливо.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 .

Довідкою «ПОДІЛЬСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» від 28.01.2020 за особовим рахунком № НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , розмір плати за теплопостачання: за 2017 рік нараховано - 4202,57 грн., за 2018 рік нараховано 5979,85 грн., за 2019 рік нараховано 6885,80 грн.

Відповідачка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , з 13 травня 2009 року.

Проте, як зазначено позивачами в позовній заяві та не заперечується відповідачкою, вона проживає разом із своїм чоловіком в житловому будинку, загальною площею 197,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2014, справа № 505/2898/14-ц. Також ОСОБА_4 належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0525, площею 0,0977 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії та номер: НОМЕР_5 , виданого 10.11.2014.

Заочним рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21.07.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна було задоволено, та стягнуто з останньої на користь ОСОБА_1 кошти сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_4 у розмірі 7149,37 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частина перша статті 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Згідно із нормою частини третьої статті 370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленомустаттею 364 цього Кодексу.

Норми статті 364 ЦПК України передбачають, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою; право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання; у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Частиною другою статті 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При цьому, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників; володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом; незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно із статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У пазі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Правовою підставою для припинення права на частку у спільному майні стаття 365 ЦК України. Частиною першою статті 365 Цивільного кодексу України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга цієї статті).

Із наведених норм права вбачається, що законодавцем передбачено обставини, з огляду на існування яких суд може припинити право особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь - якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина, на думку позивача, і є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № б-68цс12, від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15, постанові Верховного Суду по справі № 676/4876/17від 31 жовтня 2019 року.

Крім того, за змістом статті 365 ЦК України неможливість спільного володіння і користування майном може мати місце лише у тому випадку, якщо річ є неподільною.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що поділити спірну квартиру неможливо, як і визначити варіанти користування вищезазначеної квартири між співвласниками відповідно до часток при наявності двох житлових кімнат. Ринкова вартість всієї квартири відповідно висновку судового експерта станом на 14.01.2020 складає 290 035,00 грн., а отже 1/3 частина становить 96 678,33 грн., які були сплачені на депозитний рахунок Державної казначейської служби України м. Київ. Проте відповідачка не погоджується з вказаною вартістю даної житлової квартири, на що надала довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка станом на 03 грудня 2022 року становить 457 389,08 грн., а відтак 1/3 частина складає 152 463,03 грн., а не сума зазначена та сплачена позивачами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. А згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка категорично відмовляється від продажу її частки квартири, та не погоджується на сплату їй компенсації, так як вона проживає в будинку чоловіка, який не є її особистим майном, тому позбавлення її права власності на 1/3 частину квартири завдасть їй істотної шкоди, адже у випадку розірвання шлюбу вона залишиться без даху над головою.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених частиною першою статті 365 ЦК України для припинення права відповідачки на частку у спірній квартирі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна, компенсації частини вартості спільного майна та визнання права власності не ґрунтуються на вимогах закону та задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 356, 358, 364, 365, 370, 391 ЦК України, ст. 4, 12, 141, 364 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна, компенсації частини вартості спільного майна та визнання права власності відмовити.

Повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , грошові кошти внесені ним на депозитний рахунок Державної казначейської служби України м. Київ, код одержувача: 26302945, в розмірі 96678 (дев`яносто шість тисяч шістсот сімдесят вісім) грн. 33 коп. сплачені за платіжним дорученням № 0.0..1 від 13 грудня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 16 лютого 2023 року.