Справа № 462/5878/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Румілова Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 31 жовтня 2022 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що працювала провідним економістом відділу головного енергетика /533/на Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» та звільнена з роботи 21.08.2018 року за ч.3 ст.38 КЗпП України (наказ № 444 к від 21.08.2018р.). У день звільнення відповідач не виплатив їй заборговану заробітну плату, тому вона звернулась до суду за захистом своїх прав. Постановою Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року по справі 462/8038/18 стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.08.2018р. по 20.12.2018р../день виплати заборгованої заробітної плати/. Цим же рішенням від 18.11.2019 р. визначено розмір її середньоденного заробітку, який становить 242 грн.49 коп. Згодом з`ясувалось, що відповідач також нараховував їй заробітну плату у меншому розмірі, ніж це визначено чинним законодавством, тому вона знову звернулась до суду. Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 20.05.2022р. у справі № 462/4735/21 було вирішено стягнути з відповідача на її користь 57094 грн.77 коп. не нарахованої та невиплаченої заробітної плати, з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. Кошти, присуджені їй у справі № 462/4735/21, вона отримала 04.10.2022р., що підтверджується випискою банку. Вважає, що відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 грудня 2018 р. по 04.10.2022р. у сумі 229638 грн.03 коп., виходячи з розрахунку: 242,49 грн. (середньоденний заробіток) X 947 (кількість робочих днів за період з 21.12.2018р. по 04.10.2022р.) Просить суд стягнути на свою користь 229638 грн.03 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На підставу своїх вимог позивач надала копію рішення Залізничного районного суду м.Львова від 20 травня 2022 року, копію постанови Львівського апеляційного суду від 18 личстопада 2019 року, поточну виписку з банківського рахунку від 28.10.2022 року про здійснення виплати.

Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач на позовну заяву відзив не надав.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

За ст.79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.За ч.4 ст.82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За ст.117 КЗпПУ ( в ред.від 1.07.2022р) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повніші виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений ч.1 цієї статті.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року по справі 462/8038/18 стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.08.2018р. по 20.12.2018р. Цим же рішенням від 18.11.2019 р. визначено розмір її середньоденного заробітку, який становить 242 грн.49 коп.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 20.05.2022р. у справі № 462/4735/21 стягнуто з відповідача на її користь 57094 грн.77 коп. не нарахованої та невиплаченої заробітної плати, з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Відповідно до поточної виписки філії Акціонерного Товариства «Державний Експортно- імпортний банк України» м. Львів від 28.10.2022 року позивачці 04.10.2022р виплачені кошти . Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК) загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У трудових відносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи права відповідно до частини третьої статті 13 ЦК, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнав внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають відмові у повному обсязі.

Судом встановлено, що фактичний розрахунок вже було здійснено на виконання рішення суду, між сторонами існував спір щодо необхідності виплати коштів та такий спір вже був розглянутий судом.

Стаття 117 Кодексу законів про працю України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати. Така позиція суду узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини, яка підлягає застосуванню згідно ч.1 ст.55 Конституції України.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Меньшакова проти України" від 08.04.2010 передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

Суд вважає, що стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розумінні частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України є безпідставним. Ні КЗпП, ні законом «Про оплату праці» не передбачено відповідальності роботодавця за порушення термінів виплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Суд також враховує, що обставини, у зв`язку з чим сталась така затримка виконання наказу є поважними, не з вини відповідача. Військова агресія росії призвела до економічної кризи в цілому в країні, та конкретно призвела до наслідків затримки виконання зазначеного рішення суду. Відповідач є державним підприємством військово-оборонної галузі та входить до складу українського оборонного промислового комплексу.

Ці обставини свідчить про те, що увідповідача не було можливості своєчасно виплатити кошти і в його діях відсутні ознаки протиправності та бездіяльності по відношенню до позивача.

Тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Понесені позивачем витрати на підставі ст.141 ЦПК слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст.10, 11, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «Лорта» про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.М. Румілова