Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 761/17443/19
Номер провадження 22-ц/824/859/2023
Головуючий у суді першої інстанції Сирбул О. Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції Поливач Л.Д.
08 лютого 2023 року місто Київ

Номер справи 761/17443/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О. І.

секретар судового засідання: Сіра Ю.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року в частині закриття провадження, постановлену у складу судді Сирбул О.Ф. в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва, інформація про дату складення повної ухвали суду не зазначена,

у с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , про стягнення боргу. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 01.05.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір позики, предметом якого були грошові кошти в сумі 3789590 грн. На підтвердження отримання вказаних грошових коштів від третьої особи відповідачем було складено розписку від 01.05.2016, а отримані ним у борг кошти позичались до 01.05.2017 під проценти у розмірі 2,5% на кожен місяць. Додатковою угодою від 01.05.2017 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 домовились, що останній поверне позичені кошти у строк до 01.05.2018. Проте, ОСОБА_2 у визначений договором строк не повернув отримані в борг грошові кошти, чим порушив права та законні інтереси ОСОБА_4

03.04.2019 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги №03/04-19-3, згідно умов якого ОСОБА_4 відступив позивачу 99% права вимоги на умовах, які існують на момент укладення цього договору, за договором позики від 01.05.2016 та додатковою угодою від 01.05.2017, укладеними між первісним кредитором та ОСОБА_2 . Таким чином, 99% права вимоги позивача до відповідача складають грошові кошти у розмірі 3751694 грн.

Вказувала, що за умовами договору позики від 01.05.2016, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було визначено, що у випадку, якщо на день повернення позики курс долара США відносно гривні збільшився, порівняно з курсом, який установлений НБУ на 01.05.2016, то сума позики в гривні збільшуються та перераховується згідно курсу долара США відносно гривні, який установлений НБУ на день повернення позики. Аналогічні умови договору позики також були визначені його сторонами по відношенню до сплати нарахованих відсотків за користування отриманими у борг грошовими коштами.

Оскільки станом на 22.04.2019 за умовами укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договору позики, а також договору про відступлення права вимоги №03/04-19-3 від 03.04.2019, відповідач має сплатити на користь позивача заборгованість у розмірі 7435565,24 грн (яка складається із суми основного боргу в розмірі 3908112,62 грн, процентів за користування коштами в розмірі 399409,11 грн та 3128043,51 грн), а відповідач відмовляється у добровільному порядку сплатити вказану суму боргу, позивач була змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14 вересня 2022 представник позивача - ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі, яке обґрунтовував тим, що з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень їм стало відомо про судову справу №73/2258/21 за позовом ОСОБА_5 до Київської міської ради, ОСОБА_6 , ТОВ «Медичні центри Медігруп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ТОВ «Нест груп», про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання правочинів недійсними. Вказував, що позовні вимоги у вказаному провадженні не точно відомі стороні позивача, але вони також мають намір вступити до вказаної справи в якості третьої особи та ознайомитися із позовними вимогами позивача у цій справі, що у свою чергу дасть можливість установити коло спадкоємців померлого відповідача, яких може бути залучено до справи, яка розглядається, в якості правонаступників відповідача.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено. Закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості, у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_2 та відсутністю його правонаступників.

Дана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що незважаючи на те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво після смерті відповідача, після закінчення установленого законодавством строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 відсутні спадкоємці прав та обов`язків останнього, які б могли бути залучені до участі у справі, як його правонаступники. Відтак, суд вважав, що доводи представника позивача про зупинення провадження по справі не знайшли свого підтвердження. Тому, оскільки після смерті ОСОБА_2 та з часу відкриття спадщини спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не звернулися до нотаріальної контори, що у свою чергу виключає можливість вступу у справу правонаступника сторони відповідача, суд убачав наявними підстави для закриття провадження у справі та не вбачав підстав для зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №73/2258/21 за позовом ОСОБА_5 .

Не погодившись з ухвалою суду в частині закриття провадження у справі та виклавши свої заперечення на ухвалу про відмову у зупиненні провадження у справі, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій посилалась на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначила, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тієї обставини, що у справі №753/22658/21 ОСОБА_5 , зокрема, просила суд встановити факт проживання разом із померлим ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по 17.04.2021, що у своє чергу свідчить про намір останньої бути спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , а також про намір вирішити спір з приводу спадкового майна. Відповідно, суд не надав належної оцінки тому факту, що у разі задоволення позову вказаної особи, вона може отримати статус спадкоємця після смерті останнього та отримати статус правонаступника відповідача у справі, що розглядається. За таких обставин суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Також, у поданій до суду апеляційній скарзі заявник вказала, що закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції у описовій та мотивувальній частині своєї ухвали зробив суперечливі висновки щодо закриття провадження у справі, а саме вказав, що спірні правовідносини у цій справі допускають правонаступництво, тоді як положеннями пункту 7 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), на які він послався у своїй ухвалі суду, прямо передбачають можливість закриття провадження у справі лише у разі якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва у справі.

Зі змісту поданої заявником апеляційної скарги убачається, що вона просить суд апеляційної інстанції скасувати вказану ухвалу суду про закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому, за змістом указаної апеляційної скарги заявником викладені заперечення проти оскаржуваної ухвали в частині відмови у зупиненні апеляційного провадження, оскільки така у відповідності до статті 353 ЦПК України не входить до переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Частиною другою статті 353 ЦПК України передбачено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відтак, з урахування наведених положень процесуального законодавства, викладені заявником в апеляційній скарзі заперечення на ухвалу місцевого суду про відмову у зупиненні провадження у справі, враховуються апеляційним судом під час розгляду поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 на оскаржуване судове рішення про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявника - ОСОБА_7 підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд про її задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у ній.

Третя особа ОСОБА_4 за викликом у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Неявка ОСОБА_4 у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності третьої особи ОСОБА_4 , оскільки його неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою та другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частин першої та другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як видно із справи, у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 01.05.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, предметом якого були грошові кошти в сумі 3789590 грн. На підтвердження отримання вказаних грошових коштів від третьої особи відповідачем було складено розписку від 01.05.2016, а отримані ним у борг кошти позичались до 01.05.2017 під проценти у розмірі 2,5% на кожен місяць. Додатковою угодою від 01.05.2017 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 домовились, що останній поверне позичені кошти у строк до 01.05.2018. Проте, ОСОБА_2 у визначений договором строк не повернув отримані в борг грошові кошти, чим порушив права та законні інтереси ОСОБА_4

03.04.2019 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги №03/04-19-3, згідно умов якого ОСОБА_4 відступив позивачу 99% права вимоги на умовах, які існують на момент укладення цього договору, за договором позики від 01.05.2016 та додатковою угодою від 01.05.2017, укладених між первісним кредитором та ОСОБА_2 . Таким чином, 99% права вимоги позивача до відповідача складають грошові кошти у розмірі 3751694 грн.

У поданій до суду позовній заяві позивач вказувала, що станом на 22.04.2019 за умовами укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договору позики, а також договору про відступлення права вимоги №03/04-19-3 від 03.04.2019, за відповідачем ОСОБА_2 утворилась заборгованість 7435565,24 грн (яка складається із суми основного боргу в розмірі 3908112,62 грн, а також процентів за користування коштами в розмірі 399409,11 грн та 3128043,51 грн), яку останній відмовляється у добровільному порядку сплатити на користь позивача, у зв`язку із чим остання була змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представником позивача - ОСОБА_8 було подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 251 ЦПК України, у зв`язку із смертю позивача.

Водночас, представником відповідача - ОСОБА_9 було подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_2 , а також надано копію свідоцтва про смерть останнього.

Так, у відповідності до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19.04.2021 Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 67 років.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2021 року вказану вище заяву представника позивача було задоволено та зупинено провадження у справі до залучення до участі у ній правонаступника відповідача.

Згідно наданої на запит місцевого суду відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. від 18.02.2022 за вих.№3/01-16 повідомлено, що 05.05.2021 приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №9/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 за претензією кредитора. Станом на 18.02.2022 особи, що вважають себе спадкоємцями померлого, із заявами про прийняття спадщини або із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса не зверталися, свідоцтва про право на спадщину на майно померлого нікому не видавалися.

З наявної у матеріалах справи копії спадкової справи №9/2021, заведеної приватним нотаріусом КМНО Чумак Ю.П. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , убачається, що 05.05.2021 ОСОБА_1 звернулася до вказаного нотаріуса із претензією кредитора, згідно якої заявила про наявність перед нею боргу померлого, що станом на 22.04.2019 становив 8176947,46 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2022 року було відновлено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

14.09.2022 на адресу суду першої інстанції від представника позивача - ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, які було обґрунтоване тим, що позивачу з Єдиного державного реєстру судових рішень стало відомо про наявність судової справи №296/8937/16-ц за позовом ОСОБА_5 до Київської міської ради, ОСОБА_6 , ТОВ «Медичні центри Медігруп», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ТОВ «Нест груп», про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання правочинів недійсними. Вказували, що позовні вимоги вказаної вище судової справи не точно відомі стороні позивача, оскільки перше призначене у ній судове засідання відбудеться 16.09.2022, де вони будуть просити суд залучити їх до участі в справі у якості третьої особи, що дасть змогу ознайомитись із позовними вимогами ОСОБА_5 , а також установити коло спадкоємців, які зможуть стати відповідачами у справі, які розглядалася у даному судовому провадженні. У зв`язку із викладеним, представник позивача просив суд зупинити провадження у справі до вирішення справи №753/22658/21 та до отримання свідоцтва про право власності спадкоємця.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання представника позивача та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що незважаючи на те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво після смерті відповідача, однак після закінчення встановленого законодавцем строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , відсутні спадкоємці прав та обов`язків останнього, які б могли бути залучені до участі у справі як його правонаступники. Відтак, суд доводи представника позивача про зупинення провадження по справі такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. При цьому, оскільки протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не звернулися, суд убачав виключеною можливість вступу у справу правонаступника відповідача та закрив провадження у справі, посилаючись на положення пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України.

Однак, переглянувши в апеляційному порядку ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, так як вони були зроблені судом передчасно та без всебічного з`ясування питання щодо наявності правонаступників відповідача у цій справі, виходячи з наступного.

Пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Так, згідно з положеннями статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також у інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи - сторони в порядку статті 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступників за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У статті 1219 ЦК передбачено, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Суд першої інстанції правильно встановив, що спірні правовідносини у цій справі щодо стягнення заборгованості за договором позики допускають правонаступництво.

Згідно з частинами першою та другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Так, наданою під час розгляду справи у суді першої інстанції відповіддю приватного нотаріуса КМНО Чумак Ю.П. було підтверджено, що станом на 18.02.2022 особи, які вважають себе спадкоємцями померлого ОСОБА_2 , із заявами про прийняття спадщини або із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса не зверталися.

Проте, апеляційний суд зауважує, що сама по собі невидача свідоцтва про права на спадщину у зв`язку з невстановленням кола спадкоємців, не може слугувати підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 13вересня 2021року у справі №756/15944/14-ц зроблено висновок про те, що суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи,якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції указаного не врахував, обмежившись лише констатуванням факту тієї обставини, що після смерті відповідача ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса спадкоємці померлого не зверталися.

Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою приписи статтей 1268, 1270 ЦК України, оскільки не перевірив та не з`ясував наявність/відсутність інших осіб, які на момент смерті відповідача, могли постійно проживати з ним та були зареєстровані за однією адресою з останнім, тобто питання щодо існування правонаступника померлого, суд залишив остаточно не вирішеним.

Окрім того, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи представника позивача щодо необхідності зупинення провадження у цій справі до розгляду справи №753/22658/21, за позовною заявою ОСОБА_5 до Київської міської ради, ОСОБА_6 , ТОВ «Медичні центри Медігруп», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ТОВ «Нест груп», про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання правочинів недійсними.

Звертаючись до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі представник позивача просив зупинити провадження у справі, що переглядається, до вирішення справи №753/22658/21, оскільки ухвалене у ній судове рішення може дати можливість установити коло спадкоємців померлого відповідача, які можуть бути залучені до участі у цій справі в якості його правонаступників.

Так, пунктами 1 та 6 частини першої статті 251 ЦПК України передбачений обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, а також у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктами 1, 3 частини першої статті 251 цього Кодексу до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.

У випадку встановлення відсутності спадкоємців, суд мав вирішити питання про залучення до участі у справі відповідної територіальної громади (в залежності від міста знаходження спадкового майна померлого відповаідача), яка за законом зобов`язана вирішити питання про визнання спадщини відумерлою у випадку відсутності спадкоємців у померлої особи.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Апеляційний суд, з урахуванням положень статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», зазначає, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року по справі №753/22658/21 ОСОБА_1 залучено до участі у вказаній справі в якості третьої особи, оскільки як було зазначеному судом, вона є кредитором померлого, має право на спадкування майна померлого з метою задоволення вимог про погашення заборгованості, а тому рішення у цій справі може вплинути на її права.

Окрім того, як було зазначено представником заявника у поданих до суду апеляційної інстанції письмових поясненнях, у справі №753/22658/21 позивач ОСОБА_5 , зокрема, просила суд встановити факт її проживання разом із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по 17.04.2021.

Таким чином, ухвалене за результатами розгляду вказаної справи судове рішення може також вплинути на визначення кола спадкоємців після смерті померлого відповідача ОСОБА_2 .

Проте, вирішуючи подане представником позивача клопотання про зупинення провадження у справі суд першої інстанції також не перевірив належним чином посилання представника позивача щодо необхідності зупинення провадження у цій справі до вирішення справи №753/22658/21, не з`ясував зміст заявлених у цій справі позовних вимог, а також їх мотивів, не надав оцінку можливості впливу ухваленого у такій справі судового рішення на вирішення питання про залучення правонаступників відповідача до участі у справі, яка переглядається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про закриття провадження у справі постановлена судом передчасно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до частини першої статті 379 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Як визначено положеннями частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 389 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 15 лютого 2023 року.

Судді:

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна