Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1301/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2023 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Кононихіної Н.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Корнєйчук О.В.,
розглянувши в приміщенні суду в м.Олевську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Ухвалою суду від 01.09.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи, не подав.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглядати за його відсутності з постановленням заочного рішення.
Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився та не повідомив про причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність сторін з дотриманням вимог, встановлених законом, враховуючи згоду представника позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.
Судом встановлено, що позивач порушив спір з правовідносин у сфері кредитування.
В обгрунтування позовних вимог позивач надав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 05.06.2015.
Зі змісту даної угоди слідує, що Банк надав відповідачу терміновий кредит в сумі 4413,18 гривень на строк 6 місяців з 05.06.2015 року по 31.12.2015 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом 0,001 % щомісячно на суму залишку по кредиту, що зазначено в заяві, умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число щомісячно боржник надає Банку грошові кошти в сумі 735,53 гривень для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших видів витрат відповідно до Умов і Правил. Датою останнього погашення заборгованості визначено 31.12.2015 року.
Вказаний розмір заборгованості на час розгляду справи не оспорений та не спростований.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статтей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Отже, виходячи з вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, сторони дійшли згоди стосовно заборгованості за кредитом у сумі 4413,18 гривень, яка підлягає стягненню з позивача.
Позовні вимоги позивач заявив про стягнення з відповідача, крім заборгованості за кредитом, також заборгованість за відсотками за користування кредитом, пеню та штрафу.
Процентна ставка за користування кредитними коштами визначена в п.2.1. Генеральної угоди.
У пункті 2.2 Генеральної угоди зазначено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше, ніж на 31 день за зобов`язаннями, строк яких настав, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1154,57 гривень.
Зміст даного пункту угоди прямо відсилає до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанку", як невід`ємної частини спірного договору.
Обґрунтовуючи право вимоги в частині пені і комісії, банк посилається на пункт 2.8 Генеральної угоди, у якому зазначено, що при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на положення Генеральної угоди від 05 червня 2015 року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №SAMDNS0OTC003202601 від 20.05.2010 року.
Пунктом 2.1. Генеральної угоди передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 4413,18 гривень на строк 6 місяців з 05.06.2015 року по 31.12.2015 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом 0,001 % щомісячно на суму залишку по кредиту, що зазначено в заяві, умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число щомісячно боржник надає Банку грошові кошти в сумі 735,53 гривень для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших видів витрат відповідно до Умов і Правил. Датою останнього погашення заборгованості визначено 31.12.2015 року.
Згідно п. 2.2. Генеральної угоди при порушені позичальником строків погашення заборгованості позичальник сплачує штраф у розмірі 1154,57 грн.
Таким чином, сторонами погоджено умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та сплати штрафу за порушення виконання зобов`язань.
Відповідно, суд вирішує задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафу, оскільки такі вимоги відповідають положенням Генеральної угоди.
Разом з тим, при визначенні розміру відсотків, які підлягають стягненню з відповідача, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Умовами укладеного між сторонами кредитного договору не передбачено нарахування процентів за користування кредитом та інших платежів після закінчення строку дії договору.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України щодо щомісячної виплати процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Банк після спливу строку кредитування позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
Згідно умов Генеральної угоди від 05 червня 2015 року банк надав позичальнику ОСОБА_1 строковий кредит на 06 місяців - до 31 грудня 2015 року.
Отже, після спливу строку кредитування, а саме з 01 січня 2016 року, банк не мав права нараховувати проценти та інші платежі за кредитним договором, отже вимоги щодо їх стягнення є необґрунтованими.
Із наданого Банком розрахунку вбачається, що станом на 31.12.2015 року заборгованість по відсоткам склала 00 грн. 27 коп., що підлягає стягненню із відповідача.
Суд вирішує відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею та комісією в розмірі 6696,44 грн., виходячи з наступного.
Так, Генеральною угодою від 05 червня 2015 року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, яка підписана сторонами, не визначено розміру та порядку нарахування та сплати пені.
АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що нарахування таких платежів визначено Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку.
Разом з тим, відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування cудом.
Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що сторонами були погоджені умови щодо сплати пені та комісії.
Розрахунок заборгованості також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування.
З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме - суд вирішує стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 5568,02 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4413,18 гривень, заборгованості за відсотками 0,27 грн., та штрафу 1154,57 грн.
Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про огляд веб-сайту по вказаній справі, керуючись положеннями ч. 7 ст. 85 ЦПК України про огляд доказів.
В клопотанні про огляд веб-сайту представник позивача зазначає, що такий огляд надасть можливість встановити ідентичність копії Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» в редакції, яка діяла на день приєднання відповідача до відповідних умов.
Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.
Суд зазначає, що огляд веб-сайту за своєю суттю є фіксацією на час такого огляду певного стану речей, відповідної інформації тощо. Огляд веб-сайту може бути проведений для фіксації лише тих даних, які можуть бути доказами у відповідній цивільній справі.
Однак, огляд веб-сайту не може спростувати чи підтвердити ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, та їх прийняття, оскільки вони не містять підпису ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог.
Згідно платіжного доручення від 15.07.2019 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921,00 грн., отже, відповідно до наведеної вище норми закону на користь позивача підлягає стягненню 872,02 гривень.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 280,354, 355 ЦПК України, ст. 549, 625, 626, 629, 1054 ЦК України, -
Позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" борг за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 05.06.2015 року заборгованість у сумі 5568 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн. 02 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 4413,18 грн., заборгованості за відсотками 0,27 грн., та штрафу 1154,57 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" понесені судові витрати в сумі 872,02 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Олевським РВ УМВС України 30.03.2006 року, РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя: Н. Ю. Кононихіна