П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Холмогорова Лариса Василівна, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2022 року про закриття провадження у справі, постановлену головуючим суддею Данко В.Й., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

встановив:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2022 відкрито провадження у справі.

22.11.2022 адвокатом Холмогоровою Л.В., яка діє в інтересах ОСОБА_4 , подано заяву про залучення правонаступника позивача, а саме ОСОБА_1 до участі у розгляді справи. Заява обґрунтована тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що на переконання адвоката, підтверджує правонаступництво у спірних правовідносинах. За таких обставин, адвокат вважає, що існують достатні підстави для процесуального правонаступництва.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2022 року у задоволенні заяви адвоката Холмогорової Л.В. про залучення правонаступника позивача у справі відмовлено.

Та ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2022 року закрито провадження у вказаній справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Холмогорова Л.В., подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції зазначив, що мала місце зміна власника квартири, при цьому суд зауважив, що позов у даній справі пов`язаний, насамперед, з особистими правами самої позивачки, оскільки вона зверталася до суду з вимогами про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись, зокрема, на те, що саме вона позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

На переконання суду, наслідком зміни власника квартири є те, що між позивачем та відповідачем перестав існувати спір, тобто зміна власника відповідного об`єкта нерухомості призвела до того, що предмет спору перестав існувати. Однак, такі висновки є помилковими. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Так, дійсно суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Однак, у даній справі, реєстрація відповідача, який проживає вже тривалий час за кордоном і не заперечує проти задоволення позову, чинить реальні перешкоди правонаступнику позивача, таким самим чином як і первісному позивачеві. Судом не врахованого того, що між первісним позивачем та відповідачем залишилось неврегульоване питання щодо його реєстрації у проданій ними, як колишніми власниками, квартирі, що підтверджується змістом договору купівлі-продажу квартири.

Відтак, висновок суду про те, що відсутній предмет спору та те, що необхідна зміна предмету і підстав позову, не відповідає фактичним обставинам справи. Таким чином, суд першої інстанції безпідставно закрив у зв`язку із цим провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що спір у справі виник із житлових правовідносин. Так, позивач в обґрунтування позову посилається на порушення відповідачем її житлових прав, зокрема, позивачем вказується на те, що відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні квартири, особисті речі відповідача у квартирі відсутні. Крім цього, позивачем наголошувалося на тому, що факт реєстрації відповідача у відповідному житлі порушує право позивача на вільне розпорядження і користування квартирою.

Матеріалами справи підтверджується, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №315523794 від 18.11.2022 власником вищевказаної квартири являється ОСОБА_1 ; підстава для державної реєстрації значиться договір купівлі-продажу №1788, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Гуменюком В.В.

Враховуючи, що відбулася зміна власника об`єкта нерухомого майна, тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що перестав існувати спір між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

З урахуванням викладеного, суд закрив провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Однак апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як встановлено апеляційним судом, предметом позову ОСОБА_2 є вимога до відповідача про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Встановлено, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції та переглядом апеляційним судом оскаржуваної ухвали, власником квартири, що за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції вважав, що оскільки позивачу вже не належить вказана квартира, а тому слід закрити провадження в справі за відсутності предмета спору.

При цьому суд не врахував того, що на момент звернення ОСОБА_2 з даним позовом до суду першої інстанції, спір між сторонами існував та залишився неврегульованим на даний момент.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд дійшов до висновку, що ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до передчасного та помилкового висновку про закриття провадження в справі.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду пред`явленого позову.

Враховуючи наведене та керуючись нормами статей 255, 367, 368, 374, 376, 381-384, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Холмогорова Лариса Василівна, задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2022 року про закриття провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 18 березня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: