Справа № 357/3154/22
Провадження № 2/357/474/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю., при секретарі Олексієнко Ю. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення з квартири,
У квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнення, просить виселити відповідача ОСОБА_2 з належної позивачу на праві приватної власності квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову вказано, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Мельничук І.М. від 25.09.2008 року, реєстровий № 3161, та придбана на електронних торгах з реалізації арештованого майна на підставі протоколу від 22.12.2021 року № 563929. Після придбання майна, позивач надала час відповідачу до 09.03.2022 року на звільнення житла, однак звернувшись з проханням звільнити квартиру отримала відмову. Позивач неодноразово зверталась до відповідача ОСОБА_2 , надсилала лист-претензію, викликала поліцію, однак відповідач не йде на контакт, ігнорує всі пропозиції та перешкоджає в доступі до квартири. Вказує, що їй невідомо в якому стані зараз знаходиться квартира, чи проживають там люди, чи здійснюється оплата за комунальні послуги. Відповідач не визнає права позивача на квартиру та вважає, що квартира належить їй, тому позивач звернулась до суду.
29.04.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
20.06.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
02.08.2022 року суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.
08.09.2022 року суд на місці ухвалив виправити описку в прізвищі відповідача, зазначену в ухвалі про відкриття провадження у справі від 20.06.2022 року, та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 357/6345/22 за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича, ДП «Сетам», третя особа: АТ «УкрСиббанк», про визнання торгів недійсними та скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування акта про проведення електронних торгів.
31.10.2022 року суд на місці ухвалив за клопотанням позивача витребувати у ОСОБА_2 відомості на підтвердження поважності причин неприбуття позивача та її представника в судове засідання 27.09.2022 року, згідно з клопотанням від 26.09.2022 року.
20.12.2022 року на адресу суду надійшли витребувані судом докази.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення по суті, просила задовольнити позов в повному обсязі. Додатково зазначила, що є власником квартири, яку придбала на торгах і сплатила кошти. Однак до квартири потрапити не може, ключів також не має. Наразі в квартирі зареєстровані але не проживають її донька та онучка.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи за зареєстрованою адресою проживання, отримавши копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не зверталась, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Будь-яких інших клопотань від сторін на адресу суду не надходило.
Вислухавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом від 17.01.2022 року, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дуднік І.В., реєстровий № 60, виданим на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. 11.01.2022 року.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 294995479 від 17.01.2022 року, приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дуднік І.В. прийнято рішення з індексним номером 62892103 та проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за позивачем, номер запису про право власності: 46200788 від 17.01.2022 року.
21.02.2022 року ОСОБА_1 направила претензію на адресу ОСОБА_2 , в якій просила звільнити належну їй квартиру протягом двох тижнів, однак відповіді не отримала.
Відповідно до витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/1082 від 18.01.2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні зареєстровані особи, а згідно витягу № 15.2-03/447 від 11.01.2023 року за вказаною адресою з 11.01.2023 року зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала справа № 357/6345/22 за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича, ДП «Сетам», третя особа: АТ «Укрсиббанк», про визнання торгів недійсними, визнання недійсним та скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним та скасування акта про проведення електронних торгів, яка ухвалою суд від 24.01.2023 року залишена без розгляду.
Згідно постанови Київського апеляційного суду від 23.01.2023 року у справі № 357/6432/17, відмовлено у скарзі ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. в межах виконавчого провадження № 66320831, заінтересована особа: АТ "УкрСиббанк" про визнання бездіяльності неправомірною та визнання дій протиправними.
При вирішенні цивільної справи, суд виходить з наступного.
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК України.
Зокрема, частинами першою, другою статті 109 ЖК визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.
Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
Отже, частина друга статті 109 ЖК установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.
Згідно зі статтею 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Частиною першою статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Судом встановлено, що позивач придбала на електронних торгах предмет іпотеки - квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 та передана в іпотеку ПАТ «Укрсиббанк» на підставі кредитного договору. При цьому позивач вказує, що відповідач не звільнила квартиру та не надала ключі від неї.
Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачем належними та допустимими доказами доведено ті факти, що вона є власником спірної квартири, а відповідач не бажає звільнити її добровільно, тому позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном тим шляхом, який власник вважає прийнятним за даних обставин справи.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та виселення відповідача зі спірної квартири.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення з квартири - задовольнити повністю.
Виселити ОСОБА_2 з належної ОСОБА_1 на праві приватної власності квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 28.02.2023 року.
Суддя А. Ю. Цуранов