Справа № 644/9628/21
"13" березня 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Мордухович К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості з невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку,-
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 01.11.2021 вказана справа направлена до Київського районного суду м.Харкова за підсудністю.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2022 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працював механіком цеху з виробництва харчової продукції до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 наказ №123-к від 27.08.2020р.
Між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 01 вересня 2020 р. було укладено безстроковий трудовий договір № 15 .
За цим договором працівник зобов`язався виконувати роботу з ремонту та налагодження обладнання, ФОП зобов`язався виплачувати працівнику заробітну плату в розмірі не нижче законодавчо встановленого мінімального розміру та затвердженого штатним розписом, п.6 договору передбачена щорічна оплачувана відпустка - 24 календарні дні.
Додатковою угодою № 12.09 до трудового договору № 15 від 01.09 2020р.було встановлено, що ФОП зобов`язується виплачувати заробітну плату ОСОБА_1 в розмірі не нижче законодавчо встановленого мінімального розміру.
16.08 2021р. трудовий договір було розірвано сторонами на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, відповідно до наказу № 88-к від 16.08.2021р.До цього часу він не отримав повного розрахунку, який передбачений на час звільнення.
В своєму позові позивач вказує, що він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати в день звільнення. Вже 99 робочих дні з 17.08.21р. по 06.01.22р. роботодавець відмовляв у виплаті коштів і відмовляється надати довідку про суму заборгованості з урахуванням інфляції та розмір середньої заробітної плати, посилаючись на відсутність коштів.
30.08.2021р. позивач направив ФОП ОСОБА_2 письмову заяву про надань довідки з сумою заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 . Проте, відповіді на своє звернення не отримав.
До своєї позовної заяви позивач залучив інші докази, що достовірно вказують на розмір середньої заробітної плати:виписку з картковим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_3 " та довідку ОК-5 від 06.01.2022р. про нараховану та вилачену зарплату ОСОБА_1 .
Середньоденна зарплата ОСОБА_1 розрахована на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" складає 303.25грн., виходячи з цієї суми позивач просить розрахувати середній заробіток за час затримки по день винесення рішення суду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, відповідно до записів у трудовій книжці, ОСОБА_2 на підставі наказу від 27.08.2020 року №123-к працював з 01.09.2020 на посаді механіка цеху з виробництва харчової продукції, згідно з Наказом № 88-к від 16 серпня 2021 року його було звільнено з займаної посади на підставі ст.38 КЗпП України за за власним бажанням, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис (а.с. 4-5).
Відповідно Наказу № 88-к від 16 серпня 2021 року, невикористано відпустки працівником 23 дні. . (а.с. 6)
Згідно з випискою за картковим рахунком клієнта за період з 30.03.2021 по 30.09.2021 АТ «Укрсиббанк» нарахування заробітної плати останній раз відбулося позивачу 05.08.2021, розрахунок при звільненні не вчинено.(а.с.7-8)
Відповідно до відомостей довідки за Формою ОК5 ПФУ за 2021 остання виплата(нарахування) ОСОБА_1 заробітної плати відбулася у серпні в розмірі 7574,28 грн.(а.с.32-33)
Згідно з наданим позивачем розрахунком середньої заробітної плати, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , виходячи із заробітку за 2 місяці(травень,липень) 2021 року складає 303,25 грн. (а.с. 30-31) Суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем, зробленим відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати", враховуючи, що жодних відомостей на спростування цих відомостей відповідачем протягом розгляду справи до суду не подано.
Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_1 зазначає, що після звільнення до теперішнього часу з ним не було проведено повного розрахунку по заробітній платі. Відповідач на спростування цієї інформації не подав суду жодних відомостей.
Таким чином, суд дійшов висновку при звільненні позивача і до теперішнього часу з ним не були проведені остаточні розрахунки та виплати, що є підставою для стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час затримки по виплаті заробітної плати.
Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вигляді, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно вимог ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Розрахунок середнього заробітку здійснюється за останні два повні робочі місяці: відповідно до вимог Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
Відповідно до абз. З п. 2 Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Обчислення середньої заробітної плати здійснюється стороною позивача на підставі п. 8 Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100, яким встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.
Середньоденна заробітна плата позивача розрахована з врахуванням вимог вказаного порядку, відповідає відомостям з банку про нарахування позивачу заробітної плати, а також довідці Форми ОК-5 за індивідуальними відомостями про застраховану особо та складає 303,25 грн. без врахування податків.
Станом на дату ухвалення рішення відповідач ФОП ОСОБА_2 фактично не розрахувався з ОСОБА_1 щодо виплати заробітної плати, чим здійснив затримку щодо його зарплати у період з 17.08.2021 по 13.03.2023, за 393 робочих днів, внаслідок чого склалася заборгованість.
Отже, загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день ухвалення рішення складає 119177,25 коп. (303 грн. 25 коп. х 393 робочих днів), що і підлягає стягненню в межах позовних вимог.
При звільненні позивачу ОСОБА_1 не було виплачено остаточного розрахунку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість з заробітної плати в розмірі 6097,30 грн. та компенсації за невикористану відпустку в сумі 6774,75 грн, суми середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати по день ухвалення рішення в розмірі 119177,25 грн., яка стягується на користь позивача з відповідача, згідно заявлених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Доказів на спростування доказів позивача відповідачем до суду не надано, а враховуючи вимоги ст. 84 ЦПК України суд визнає обставини невиплати заробітної плати встановленими під час розгляду справи.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, то з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст. 4,5,13,141,258,263,265,280 ЦПК України, ст.ст. 47, 116-117 КЗпП України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 коп.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Суддя : Я. В. Губська