Справа № 159/3908/22
Провадження № 2/159/180/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11 січня 2023 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді Бойчука П.Ю.,
секретаря судового засідання Спасюк К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), поданого в його інтересах адвокатом Воробей Оксаною Володимирівною ( АДРЕСА_2 ), до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення особи без надання іншого житлового приміщення, -
ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення особи без надання іншого житлового приміщення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є одноосібним власником нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок належить позивачу на підставі реєстраційного посвідчення № 25/100 від 27.11.1991 року.
Разом з позивачем у вказаному житловому будинку зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача у справі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідач ОСОБА_2 створює нестерпні умови для проживання позивача у належному йому житловому будинку, оскільки є агресивний, систематично зловживає спиртними напоями, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога, веде асоціальний, паразитичний спосіб життя, вчиняє домашнє насильство, насильство за ознакою статі, не виконує термінові заборонні приписи, порушує громадський порядок та громадську безпеку, здійснює крадіжки, завдає майнової шкоди позивачу зокрема, вчиняє кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, за що неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.
Позивач є людиною похилого віку зі слабким здоров`ям, є інвалідом ІІ-ї групи з ураженням опорно-рухового апарату, а суперечки, випадки вчинення психологічного насильства щодо позивача та членів його сім`ї з боку відповідача носить систематичний характер та призводять до психологічних страждань, погіршення якості життя позивача. Позивач не почувається в безпеці у власному помешканні, оскільки в будинку постійно знаходяться невідомі громадяни, що за зовнішніми ознаками схожі на людей з наркотичною залежністю. Позивач неодноразово був змушений викликати з цього приводу поліцію, яка проводила профілактичну роботу з відповідачем. Своїми діями, в тому числі фактом свого проживання, відповідач створює позивачу перешкоди в користуванні житловим приміщенням.
Аморальна поведінка відповідача, а також неодноразове вчинення ним правопорушень, робить неможливим для позивача подальше спільне проживання з відповідачем в одному житловому приміщенні. Факт проживання відповідача у житловому приміщенні, що є приватною власністю позивача, суттєво порушує його права, як власника даного приміщення. Порушення прав власника є підставою для звернення до суду для усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном.
Оскільки поведінка відповідача є такою, що унеможливлює для позивача подальше спільне проживання з ним в одному житловому приміщенні, а в позасудовий спосіб відновити своє порушене право він не може, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , просить суд виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з житлового приміщення - будинку АДРЕСА_1 без надання йому іншого жилого приміщення.
Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2022 року справу прийнято до провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, однак представник позивача попередньо подала суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника.
Відповідач ОСОБА_2 , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, неодноразово повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав.
За вказаних обставин суд, зі згоди позивача, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням № 25/100 від 27.11.1991 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідност. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Згідно ст. 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України, осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).
Згідно постанов Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2016 року, 05.12.2018 року, 26.09.2019 року, 04.10.2019 року, 19.03.2020 року, 08.07.2020 року, 04.08.2020 року, 07.09.2020 року, 31.01.2022 року, 15.04.2022 року у справах про адміністративні правопорушення, відповідача ОСОБА_2 неодноразово визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення насильства в сім`ї.
Крім цього, згідно вироків Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2018 року, 11.10.2018 року, 03.07.2018 року, 16.06.2021 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 182, ст. 126-1 КК України.
Зазначеними постановами та вироками суду підтверджуються, що неправомірні дії відповідача, які полягають у систематичному порушенні правил співжиття, роблять неможливим для позивача проживання з ним в одному житловому приміщенні.
Частиною 1 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає йому вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Відповідач не подав заперечень та доказів, в той час як позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Таким чином суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом, в зв`язку з чим є достатні підстави для захисту права позивача шляхом виселення відповідача без надання йому іншого житлового приміщення.
Суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що ОСОБА_2 слід виселити з житлового приміщення - будинку АДРЕСА_1 без надання йому іншого жилого приміщення.
В той же час, вимога представника позивача про стягнення з позивача судових витрат в сумі 3000 грн., пов`язаних з правничою допомогою, до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально.
Крім цього, згідно долученої до матеріалів позовної заяви довідки до акту огляду МСЕК серії ВЛН № 0079296 встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ-ї групи загального захворювання та, згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Таким чином, з відповідача слід стягнути в користь держави судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 116 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 319, 383, 386, 391 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), поданого в його інтересах адвокатом Воробей Оксаною Володимирівною ( АДРЕСА_2 ), до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення особи без надання іншого житлового приміщення, - задовольнити повністю.
Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з житлового приміщення - будинку АДРЕСА_1 без надання йому іншого жилого приміщення.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено та підписано 13 січня 2023 року.

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК