Справа № 758/4816/23
У Х В А Л А

про залишення скарги без руху

05 травня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Петрова Д.В., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Остапчука Ігоря Валентиновича на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Остапчука І.В. звернувся до суду із вищезазначеною скаргою.

В прохальній частині поданої скарги ОСОБА_1 просить суд:

1)Поновити строк на подання скарги;

2)Визнати дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна скаржника, неправомірними;

3)Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.04.2005 винесену державним виконавцем Подільського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження від 18.06.2004 з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 44,57 грн.

Розглянувши подану скаргу, суд вважає, що скарга підлягає залишенню без руху, оскільки скаржнику слід уточнити її вимоги.

Так, у постанові Верховного Суду у справі № 2/0301/806/11 від 13.07.2022 зазначено, що відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Крім того Верховний Суд зазначив, що враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням з кредитором, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, висновок суду апеляційної інстанції про визнання бездіяльності виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, є законним та обґрунтованим.

Ураховуючи правові висновки, викладені у постанові Верховного суду, скаржнику слід уточнити вимоги скарги, сформулювавши їх як зобов`язання скасувти арешт майна, а не скасування постанови державного виконавця про арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Остапчука Ігоря Валентиновича на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - залишити без руху та надати скаржнику п`ятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Роз`яснити скаржнику, що якщо скаржник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ