Провадження №2/522/96/23
УХВАЛА

06 лютого 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа Приморська державна нотаріальна контора у м Одесі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа Приморська державна нотаріальна контора у м Одесі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 992,40 гривні, на підтвердження чого надати суду оригінал відповідної квитанції (платіжного доручення).

На виконання зазначеної ухвали до Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору до якої надано довідку Одеського обласного центру зайнятості від 03.01.2023 № 14/17/03, відповідно до якої ОСОБА_1 не зареєстрований як безробітний та не отримує виплати в Одеській філії Одеського обласного центру зайнятості станом на 03.01.2023 та довідку за формою ОК-5 індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , відповідно до якої зазначено що за звітний 2022 рік сплачено страхових внесків для пенсії 86750,09 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Однак, надані позивачем відомості не можуть бути належним доказом на підтвердження розміру річного доходу позивача за весь попередній календарний рік. Такі відомості не є достатніми доказом на підтвердження тяжкого майнового стану позивача, яким підтверджується факт неможливості сплати останнім судового збору, оскільки не містять інформації про майновий стан позивача, а останній може мати інші джерела для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема для сплати судового збору (довідка органу доходів і зборів, довідка про склад сім`ї та про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги, відомості про вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини тощо).

Натомість, інших доказів щодо тяжкого матеріального стану, позивачем до заяви про звільнення від сплати судового збору не додано.

Аналіз клопотання про звільнення від сплати судового збору свідчить, що вказані обставини, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Отже, позивачем, у наданий судом строк, недоліки позовної заяви не усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки позивачем недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 16 грудня 2022 року, не усунуто, суд, виходячи з принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності, дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа Приморська державна нотаріальна контора у м Одесі про визначення додаткового строку для прийняття спадщинивизнати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І. Ковтун