КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року місто Київ

Справа 2-2658/09

Апеляційне провадження № 22-ц/824/18/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Желепи О. В.

суддів: Кравець В. А., Мазурик О. Ф.

за участю секретаря судового засідання Вєтчінової О. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року (постановлена у складі судді Єросової І. Ю., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня) про відмову у задоволенні скарги

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», заінтересована особа Державне підприємство «Сетам»

ВСТАНОВИВ

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, в якій просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича щодо передачі нерухомого майна боржника ОСОБА_1 на реалізацію в межаж виконавчого провадження №68082137, а саме: 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , шляхом проведення електронних торгів на електронному майданчику ДП «Сетам».

Скарга обґрунтована тим, що за адресою вищезазначеного нерухомого майна прописані неповнолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що не було враховано при передачі майна на реалізацію, оскільки приватний виконавець не повідомив органи опіки та піклування про зазначену дію та не отримав дозволу на вчинення відповідної дії у виконавчому провадженні згідно вимог законодавства. Додатково повідомляє, що ОСОБА_1 при описі частки квартирі присутній не був, вказана частина квартири є лише додатковим майном, яке не слід стягувати у першочерговому порядку.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року в задоволені скарги відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року і постановити нову, якою скаргу задовольнити та визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича щодо передачі нерухомого майна боржника ОСОБА_1 на реалізацію в межаж виконавчого провадження №68082137, а саме: 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , шляхом проведення електронних торгів на електронному майданчику ДП «Сетам».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що приватним виконавцем порушено черговість звернення стягнення на майно, оскільки стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник здійснюється в останню чергу.

Крім того виконавець перед тим, як скласти постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, повинен був, як того вимагає стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернути стягнення на рухоме майно, яке належить боржнику та знаходиться за вищевказаною адресою. За фактом проведення перевірки майнового стану боржник приватний виконавець повинен був скласти акт державного виконавця, який би засвідчував факт відсутності рухомого майна за адресою, або постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Однак таких дій не було вчинено.

Вказує, що приватним виконавцем не в повному обсязі здійснено заходи щодо перевірки наявності грошових коштів, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості з таких банків як АТ «КБ «ПриватБанк» та інші.

Зазначає, що в порушення вимог закону приватний виконавець Телявський А. М. ніяким чином вартість 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 з скаржником не узгоджував та не повідомляв. Крім того, приватний виконавець Телявський А. М., не повідомив про результати визначення вартості чи оцінки майна, а саме 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , тим самим фактично позбавив ОСОБА_1 права на оскарження вартості оцінки (звіту) у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Звертає увагу суду на те, що будь-який експерт, суб`єкт оціночної діяльності, спеціаліст фактично не потрапляв, фізичний огляд вказаної квартири не робив, що суттєво впливає на оцінку 1/5 частини зазначеної квартири.

Посилається на те, що у квартирі зареєстровані неповнолітні діти, про що виконавця було повідомлено шляхом направлення відповідної заяви, яка отримана приватним виконавцем Телявським А. М., 08.06.2022 року. Після отримання вказаної інформації приватний виконавець Телявський A. М., повинен був отримати попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Однак і таких дій не приватним виконавцем не було вчинено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.

05 січня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду та 09 січня 2023 року на поштову адресу Київського апеляційного суду від представника АБ «Укргазбанк» Ткачук О. В. надійшли відзиви на апеляційну скаргу, які є аналогічними за змістом. У відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року без змін.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований тим, що апеляційна скарга є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а дії приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича в рамках виконавчого провадження №68082137 є правомірними та законними, з дотриманням норм чинного законодавства.

10 січня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, в якому він просить в задоволені апеляційної скарги відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований тим, що приватним виконавцем всі дії вчинялись в межах закону, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Зазначає, що ним направлявся запит до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації з проханням надати дозвіл на реалізацію належної боржникові 1/5 частини квартири. Після отримання відповіді виконавцем будуть вчинятись дії відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того вказує, що жодних дій спрямованих на оформлення результатів електронних торгів ним вчинено не було, більше того електронні торги взагалі не було проведено, зокрема не сформовано протокол проведення електронних торгів та не видано акт проведення електронних торгів.

У судовому засіданні 24 січня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Нікіпелова К. Є. доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський А. М. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року без змін.

Представник АТ «Укргазбанк» Футорян С. В. у судовому засіданні просила залишити без змін оскаржувану ухвалу, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього

Апеляційний суд не приймає до уваги долучені ОСОБА_1 до апеляційної скарги роздруківки з Автоматизованої системи виконавчого провадження (станом на 11.10.2022 року), оскільки скаржником не обґрунтовано причини неподання таких доказів до суду першої інстанції, а також не зазначено причини, що перешкоджали отримати інформацію раніше, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді Желепи О. В., пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом розділу 7 ЦПК України судом можуть бути визнані неправомірними дії виконавця лише за умови доведеності порушення виконавцем вимог Закону при вчиненні дії, що у даному випадку не доведено заявником.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволені скарги вважав встановленим, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. від 11 січня 2022 р. відкрито виконавче провадження №68082137 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2658/09, виданого 18.05.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про:

Стягнення з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 уродженця м. Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що проживає: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого: АДРЕСА_3 ) солідарно - на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (м. Київ. 03087. вул. Єреванська. буд. 1. , МФО 320478) - 39 742, 94 доларів США та 7 105 грн 66 к. заборгованості за кредитним договором, 1730 грн 00 к. судових витрат, а всього на загальну суму 39 742, 94 доларів США (на р/р НОМЕР_4) та 8835 грн 66 к. (на р/р НОМЕР_3 ).

20 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої описана 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 .

24 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, для експертної оцінки арештованого майна - 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 .

22 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. складено повідомлення учасників виконавчого провадження про визначення вартості арештованого майна.

03 червня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. складена заявку на реалізацію арештованого майна.

04 червня 2022 року ОСОБА_1 направлено на адресу виконавця повідомлення про наявність зареєстрованого місця проживання неповнолітніх осіб за арештовами майном, а саме 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що виконавцем вчинялися дії по виконанню судового рішення та була винесена постанова про опис та арешт майна боржника, а саме 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про зареєстроване місце проживання особи, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 з 25.05.2006 р.н. по теперішній час.

Відповідно до довідки про зареєстроване місце проживання особи, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 з 02.02.2012 р. по теперішній час.

Відповідно до довідки про зареєстроване місце проживання особи, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 з 24.03.2017 р. по теперішній час.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що дії приватного виконавця щодо арешту майна боржника, призначення оцінювача такого майна, складання заявки на реалізацію майна відповідали вимогам Закону України "Про виконавче провадження. Посилання скаржника на той факт, що вказана 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 є лише додатковим майном, та першочергове звернення стягнення на нього суперечить вимогам законодавства є необгрунтованим.

Приватним виконавцем надано докази присутності понятих при описі зазначеної частки квартири (примірник постанови про опис та арешт майна боржника, що наданий приватним виконавцем), з чого вбачається, що приватним виконавцем належним чином дотримано процедуру опису майна.

Як на підставу для визнання неправомірними дій приватного виконавця по винесенню постанови про опис та арешт майна заявник посилається на обставину реєстрації та фактичного проживання дітей у квартирі. В той же час повідомляє, що право власності на зазначену квартиру ( 1/5 частка) також наявне у матері дітей, які зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 .

Разом з тим, право користування дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не визначено як право користування саме на 1/5 частину квартири, яка належить батькові дітей ОСОБА_1 , щодо частки якого була розпочата процедура реалізації квартири. Сам ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив, що 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 належить також матері дітей. Вказані обставини дають підстави вважати, що разом з реалізаціює частки квартири ОСОБА_2 діти, право користування яких не визначено щодо саме його частки квартири, та матір яких продовжує мати у властності 1/5 частку зазначеної квартири, не позбавлені можливості фактичного користування частиною зазначеної квартири, яка не передається на реалізацію.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам Закону.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 6 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено,що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно частин 1, 3, 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

За приписами частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (кошти) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Так, згідно матеріалів справи, приватним виконавцем 11 січня 2022 р. відкрито виконавче провадження №68082137, про що винесено відповідну постанову (а.с. 6 том 2).

Відповідно до постанови від 20 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. здійсненоопис та арешт майна (коштів) боржника, а саме описана 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 91-94 том 2).

Таким чином приватним виконавцем вчинені дії щодо накладення арешту на майно боржника шляхом винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до вимог законодавства.

Доводи скаржника щодо того, що в межах виконавчого провадження №68082137 приватним виконавцем Телявським А.М., в порушення вимог ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про звернення стягнення на майно божника не виносилась - не заслуговують на увагу.

Адже, в даній статті Закону України «Про виконавче провадження» безпосередньо зазначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Тобто, поняття «звернення стягнення на майно боржника» включає в себе комплекс можливих заходів, спрямованих на виконання рішення суду, порядок здійснення яких врегульовано розділом VII Закону України «Про виконавче провадження» та до яких, наприклад, належать арешт майна (коштів) боржника, опис та арешт майна (коштів) боржника, про що виконавцем виносяться відповідні постанови.

Посилання скаржника на те, що приватним виконавцем порушено черговість звернення стягнення на майно, а також, що стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник здійснюється в останню чергу, в даному випадку не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не довів жодним доказом, що окрім вказаної частини квартири йому на праві власності належить інше майно, на яке виконавцем могло бути накладено стягнення.

Відповідно до п.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

А тому, посилання на те, що приватний виконавець перед тим, як скласти постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника мав звернути стягнення на рухоме майно, відхиляються апеляційним судом, оскільки такі підстави не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що приватним виконавцем не в повному обсязі здійснено заходи щодо перевірки наявності грошових коштів у боржника, оскільки не здійснено запити до таких банків як АТ «КБ «ПриватБанк» та інші, не приймаються колегією суддів, з огляду на те, що законом не передбачений перелік банків до яких виконавець зобов`язаний здійснити запити.

Крім того, згідно п. 3 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Таким чином, саме обов`язком боржника є подання достовірних відомостей про наявні відкриті рахунки у банках чи інших фінансових установах.

Необхідно зазначити, що пропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу, є правом боржника, черговість же стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Оскільки у ОСОБА_1 були відсутні в достатньому об`ємі грошові кошти, на які можна було звернути стягнення для задоволення потреб стягувача, приватним виконавцем здійснені дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника у відповідності з законом.

Щодо посилання на те, що приватний виконавець не узгодив та не повідомив боржника про вартість 1/5 частини квартири, а також не повідомив про результати визначення вартості чи оцінки майна, колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

У зв`язку з чим приватним виконавцем 24.01.2022 було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні(а.с. 8 том 2).

Доводи апеляційної скарги про те, що будь-який експерт, суб`єкт оціночної діяльності, спеціаліст фактично не потрапляв, фізичний огляд вказаної квартири не робив, що суттєво впливає на оцінку 1/5 частини зазначеної квартири, є безпідставними та необґрунтованими, та не спростовують висновок суду, щодо вчинення приватним виконавцем дій в межах закону.

У постанові Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №904/1069/18 суд констатує, шо за ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право брати участь у вчиненні виконавчих дій. При цьому Суд вважає, що відсутність боржника при проведені опису майна не може бути перешкодою для проведення такого опису.

Відповідно до ч. 2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

У п.24розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень зазначено, що у разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих.

Також, варто зазначити, що нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язкового проникнення виконавця до приміщення, яке підлягає опису.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 17.08.2020 р. у справі № 910/11364/17, нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку виконавця повідомляти боржника про здійснення виконавчих дій щодо проведення опису та арешту майна боржника відповідно до виконавчого документа).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що приватний виконавець не мав права передавати описану частку боржника на реалізацію, оскільки у квартирі зареєстровані неповнолітні діти, а також що виконавцем не отримано дозволу органу опіки, з огляду на таке.

Відповідно до п. 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2022 року приватним виконавцем скеровано запит до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на реалізацію 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Приватним виконавцем не було вчинено жодних дій спрямованих на оформлення результатів електронних торгів, взагалі не було проведено електронні торги, зокрема не було сформовано протокол проведення електронних торгів та не було видано акт проведення електронних торгів.

Тобто, слід дійти висновку, що приватним виконавцем не було здійснено всіх дій на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Сама по собі процедурна дія щодо опису та арешту майна боржника та передача майна на торги, що вчиняється приватним виконавцем, не є завершальною стадією процедури відчуження майна доки не проведено електронні торги та не видано акт проведення електронних торгів.

Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові № 454/3018/15 від 24 лютого 2021.

Крім того, ОСОБА_1 на праві власності належить лише 1/5 частина вищевказаної квартири, тобто права неповнолітніх дітей щодо користування квартирою АДРЕСА_1 є та залишаються не порушеними. Також, представником боржника в суді першої інстанції зазначено, що матері дітей, яка є дружиною скаржника, також належить 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України , якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, скаржник не довів порушення його прав, а також те, що виконавець під час виконання рішення суду діяв не в межах повноважень та з порушенням вимог Закону, а тому суд першої інстанції керуючись ч.3 ст. 451 ЦПК України правомірно відмовив в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд встановив, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 268, 367-368, 374,375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2023 року.

Головуючий: О. В. Желепа

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик