РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3972/22

№ 2-о/183/28/23

23 лютого 2023 року м.Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

присяжних - Роздайбіда І.А., Сіденко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи померлою,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває зазначена справа, у якій заявник просить визнати померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; днем смерті ОСОБА_3 вважати 29 серпня 2014 року.

В обґрунтування заяви представник Військової частини НОМЕР_1 зазначив, що ОСОБА_3 призначено на посаду начальника радіостанції радіовзводу радіоцентру польового вузла зв`язку. При проходженні військової служби ОСОБА_3 був задіяний в антитерористичній операції з 24 липня 2014 року. Під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 29 серпня 2014 року приблизно о сьомій годині ранку зайняв робоче місце в БТР-80, який знаходився в складі колони військової техніки, яка направлялась з району м.Іловайська с.Многопілля до пункту постійної дислокації. В ході маршу колона потрапила у засідку під обстріл. В результаті обстрілу БТР-80 отримав чисельні влучання, що спричинило пожежу, в результаті БТР повністю згорів. Під час обстрілу молодший сержант ОСОБА_3 знаходився в середині БТР-80. За результатами службового розслідування молодший сержант ОСОБА_3 вважається зниклим безвісті. Відомості про те, що ОСОБА_3 загинув внесено до «Книги пам`яті». Зазначені обставини свідчать про факт настання смерті ОСОБА_3 . Протягом останніх восьми років ніяких відомостей про його місцезнаходження не надходило. Метою звернення до суду є необхідність виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини та виплати всіх належних сум родичам військовослужбовця.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги, просив заяву задовольнити з підстав, викладених у заяві. Додатково пояснив, що на теперішній час заінтересовані особи, які є батьками ОСОБА_3 отримують грошове забезпечення на їх сина, а тому звернення до суду з цією заявою також обумовлене необхідністю припинення цих виплат. Також зазначив, що позиція батьків зумовлена тим, що вони до сьогоднішнього дня щомісячно отримують грошове забезпечення їх сина у тому числі додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях. Крім того, розмір виплати за загиблого захисника станом на 2014 рік є значно меншим ніж розмір, встановлений на теперішній час.

Представник заінтересованих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Токарєв В.В. у судовому засіданні просив у задоволенні заяви відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що вказана заява є незаконною та безпідставною. ОСОБА_1 є матір`ю, а ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_3 вибув в район проведення антитерористичної операції 25 липня 2014 року. У поданій заяві не наведено посилань на доказ, який дає підстави для визнання ОСОБА_3 померлим. У заінтересованих осіб наявні докази, які свідчать про те, що їх син не загинув та може перебувати в полоні або в інших життєвих обставинах, які не дозволяють йому заявити про це під час перебування на тимчасово окупованих фр територіях України. Увечері 29 серпня 2014 року мати телефонувала ОСОБА_3 о 20:30, виклик на телефон йшов, але був відхилений. Оскільки телефон весь час знаходився в ОСОБА_4 та ввечері йшли виклики на нього, коли колона вже була розбита, отже телефон не згорів в БТР, тому є підстави вважати, що ОСОБА_3 залишився живим. Батько ОСОБА_2 здав біологічні зразки для проведення експертизи ДНК, повідомлень про збіг зі зразками загиблих осіб не надходило. У березні 2015 мати ОСОБА_1 також здала біологічні зразки для проведення експертизи ДНК, отримала висновок щодо збігів щодо імовірної спорідненості з особами, останки яких було виявлено у зоні проведення АТО, не встановлено. У лютому 2015 року відбувся великий обмін полонених і батькам ОСОБА_3 зателефонував звільнений з полону чоловік на ім`я ОСОБА_5 і повідомив, що в місті Сніжне він знаходився в полоні разом з ОСОБА_4 , який попросив його їм зателефонувати, що він і зробив, але після цього не виходив на зв`язок. Влітку 2015 та влітку 2017 особи, які були в АТО повідомляли інформацію батькам про те, що їх син ОСОБА_3 живий і перебуває у полоні. На неодноразові звернення заявникам повідомляли, що їх син значиться як незаконно позбавлений волі. У даному випадку оголошення їх сина померлим є передчасним, оскільки відповідно до частини 2 статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У зв`язку з тим, що батьки ОСОБА_3 категорично заперечують проти оголошення їх сина померлим, просить у заяві відмовити.

Також представник заінтересованих осіб у судовому засіданні категорично заперечував факт отримання батьками додаткової винагороди за участь у бойових діях. Після подання представником заявника відповідних доказів змінив свою позицію, вказавши що гроші дійсно надходять на рахунок матері, проте не використовуються, а чекають на сина.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Як передбачено частиною 2 статті 46 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.04.2014 призначено на посаду начальника радіостанції радіовзводу радіоцентру польового вузла зв`язку (а.с.6).

При проходженні військової служби ОСОБА_3 був задіяний в антитерористичній операції з 24 липня 2014 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №129 (а.с.7).

Під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 29 серпня 2014 року приблизно о сьомій годині ранку зайняв робоче місце в БТР-80, який знаходився в складі колони військової техніки, яка направлялась з району м.Іловайська с.Многопілля до пункту постійної дислокації. В ході маршу колона потрапила у засідку під обстріл. В результаті обстрілу БТР-80 отримав чисельні влучання, що спричинило пожежу, в результаті БТР повністю згорів. Під час обстрілу молодший сержант ОСОБА_3 знаходився в середині БТР-80. За результатами службового розслідування молодший сержант ОСОБА_3 вважається зниклим безвісті у зв`язку з відсутністю результатів молекулярно-генетичної експертизи. Також вважався зниклим безвісти солдат ОСОБА_6 (а.с.8-11).

Під час службового розслідування військовослужбовець ОСОБА_7 надав письмові пояснення про те, що 29 серпня 2014 року, приблизно о 7 год. ранку військовослужбовці ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зайняли робочі місця у БТР-80 та розпочали рух у складі колони. На момент вибуху БТР-80 вони знаходилися всередині (а.с.69).

Листом ГУНП в Полтавській області від 16.03.2017 командиру ВЧ НОМЕР_2 повідомлено, про відсутність інформації про перебування у полоні військовослужбовця ОСОБА_3 (а.с.15).

Відомості про те, що ОСОБА_3 загинув внесено до «Книги пам`яті», у якій зазначено, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виходу з оточення поблизу м.Іловайськ (с.Новокатеринівка, Старобешівський район, Донецька область); він упізнаний за тестами ДНК, але батьки відмовляються визнавати результати експертизи (а.с.17)

Згідно довідки про розмір нарахованих сум щомісячного грошового забезпечення, додаткової винагороди за участь в АТО (ООС) та за безпосередню участь в бойових діях ОСОБА_3 , на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано за період з грудня 2014 року по грудень 2022 року грошові кошти на загальну суму 2774113,86 грн. (185-187).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти, наказами командира військової частини на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 №168, після запровадження воєнного стану, ОСОБА_3 щомісячно нараховувалась на виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 100000 грн. (а.с.188-202).

Свідок ОСОБА_9 , яка працює на посаді помічника командира з фінансово-економічної роботи, начальника служби, у судовому засіданні пояснила, що батько ОСОБА_3 надав нотаріально посвідчену заяву у якій просив усі виплати, належні їх сину виплачувати на картковий рахунок матері ОСОБА_1 . Протягом усього періоду безвісної відсутності військовослужбовця ОСОБА_3 грошове забезпечення перераховувалось на картковий рахунок його матері, а після запровадження воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода. З батьком ОСОБА_3 спілкувалася у телефонній розмові кілька разів, коли у зв`язку з затримкою фінансування мали місце несвоєчасні виплати.

З поданих представником заінтересованих осіб відповідей на запити вбачається, що батьки ОСОБА_3 зверталися у 2014, 2017, 2020 та у 2021 роках до Штабу Антитерористичного центру при СБУ з запитами щодо розшуку ОСОБА_3 , який зник в районі проведення антитерористичної операції (а.с.151-154).

Листом від 10.10.2014 ОСОБА_2 повідомлено про те, що ОСОБА_3 зник безвісті 29.08.2014 під час виконання бойового завдання в районі н.п.Іловайськ Донецької області, розшукові заходи щодо встановлення місця знаходження військовослужбовця позитивних результатів не дали, у зв`язку з тим, що дана територія тимчасово підпорядкована незаконним збройним формуванням; робота щодо встановлення місця його знаходження проводиться (а.с.160-161).

Згідно довідки від 12.04.2021, слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000160 від 17.02.2015 за фактом зникнення безвісти ОСОБА_3 , який внесений до списків громадян, зниклих безвісти під час проведення АТО (ООС) (а.с.155).

Стосовно доводів представника заінтересованих осіб про те, що відсутні співпадіння ймовірної спорідненості ОСОБА_1 з особами, останки яких було виявлено у зоні проведення АТО, суд встановив наступне.

Висновком експерта №20-523 від 07.05.2015 у кримінальному провадженні №0000160 від 17.02.2015 встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_1 , які вказані в таблиці результатів дослідження (а.с.156-158).

Листом Державного НДЕКЦ №19/20 від 20.04.2015, який згідно штампу вхідної кореспонденції надійшов до слідчого управління УМВС України в Полтавській області 22.04.2015, повідомлено, що встановлений у висновку експерта №20-523 ДНК-профіль ОСОБА_1 поміщений до центрального обліку генетичних ознак людини, що ведеться у Державному НДІКЦ МВС України та перевірений, за результатами перевірки, станом на 16.04.2015 збігів щодо ймовірної спорідненості ОСОБА_1 з особами, останки яких було виявлено у зоні проведення АТО, не встановлено (а.с.159).

Про відсутність збігів генетичних ознак повідомлено 20.04.2015, проте генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_1 було визначено лише 07.05.2015 року. Відтак, суд вважає поданий представником заінтересованих осіб лист НДКЦ недопустимим доказом, оскільки він містить посилання на висновок експерта, якого не існувало на момент складання листа.

Суду не надано жодних відомостей про те, що після 07.05.2015 здійснювалася перевірка на наявність збігів щодо спорідненості ОСОБА_1 з особами, останки яких було виявлено у зоні проведення АТО.

На переконання суду тривалість відсутності відомостей про ОСОБА_3 з 2014 по 2022 рік сама по собі є достатньою підставою вважати, що він загинув за обставин, які повідомлені заявником.

За змістом частини 2 статті 46 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після закінчення воєнних дій.

Цією ж нормою визначено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно ч.3 ст.46 ЦК України, передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Згідно п. 13 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, а також те, що місцезнаходження ОСОБА_3 невідоме, за місцем реєстрації, проживання та проходження служби він не з`являвся більше восьми років, є достатні підстави припускати, що ОСОБА_3 загинув під час виконання завдань в зоні проведення АТО, оскільки він пропав безвісти у зв`язку з воєнними діями та мали місце обставини, що загрожували йому смертю.

На переконання суду конкретні встановлені обставини даної справи дають підстави оголосити ОСОБА_3 померлим до закінчення бойових дій.

Оголошення ОСОБА_3 померлим необхідне заявнику для припинення правовідносин з військовою частиною НОМЕР_1 .

При цьому, суд роз`яснює заявнику та заінтересованим особами, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 264-265, 308 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.

Днем смерті ОСОБА_3 вважати день його вірогідної смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_1 , РНОКПП не відмий, адреса: Полтавська область, Миргородський район, с.Малі Сорочинці;

- ОСОБА_2 , РНОКПП не відмий, адреса: Полтавська область, Миргородський район, с.Малі Сорочинці.

Повне судове рішення складено і підписано 27 лютого 2023 року .

Суддя Оладенко О.С.

Присяжні: Роздайбіда І.А.

Сіденко І.В.