Справа №443/1090/21
Провадження №6/443/3/23
УХВАЛА

іменем України

02 лютого 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

за участю секретаря Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відстрочення виконання судового рішення, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання судового наказу Жидачівського районного суду Львівської області від 27.07.2021 №443/1090/21 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі в однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 27 липня 2021 року в справі №443/1090/21 Жидачівським районним судом Львівської області було видано судовий наказ, яким вирішено стягувати з неї на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. 11 серпня 2021 року постановою Жидачівського РВ ДВС у Львівській області ЗМУМЮ (м. Львів) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого на підставі вищевказаного судового наказу. За відсутності у нею встановлених виконавцем доходів останній стягує аліменти в розмірі 1/3 частки від середньої зарплати в Стрийському районі за статистичними даними Держстату (з 01 жовтня 2021 року - 13 064 грн), що становить 4354, 23 грн. Вона регулярно сплачувала аліменти на утримання неповнолітніх дітей, однак на даний час її сімейний та матеріальний стан змінилися, що створює певні перешкоди в можливості сплати аліментів у визначеному розмірі. 17 грудня 2021 року вона з ОСОБА_6 уклала шлюб. Від шлюбу вони мають дитину - малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час вона не має можливості влаштуватись на роботу, оскільки з 01 квітня 2022 року вона перебувала у декретній відпустці у зв`язку із вагітністю, а з 09 червня 2022 року вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років від іншого шлюбу та з 01 липня 2022 року отримує щомісячну одноразову допомогу у розмірі 860,00 гривень. У зв`язку з цим вона не маю інших доходів, які б дозволяли сплачувати аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу) як платниці аліментів. У листопаді 2022 року нею було сплачено 41 600 гривень суми аліментів, яку вона змушена була взяти у позику, щоб погасити борг, у зв`язку з тим, що не може наразі бути працевлаштованою, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною до трьох років. Вказані життєві обставини, розмір доходів (державна допомога), її матеріальний стан істотно ускладнюють виконання рішення та не дозволяють їй виконувати рішення суду та сплачувати аліменти. У звязку із чим звернулася до суду із даною заявою.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 26 січня 2023 року заяву про відстрочення виконання судового рішення, прийнято до розгляду та відкрито провадження. Призначено розгляд заяви про відстрочення виконання судового рішення на 31 січня 2023 року /а.с.15/.

Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява в якій розгляд заяви просить проводити без участі заявника. Вимоги заяви підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_3 подав заяву в якій розгляд заяви просить проводити у його відсутності. З заявою не згідний у зв`зку із тим, що він утримує двох неповнолітніх дітей і вона повинна брати участь у виховнанні.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 31.01.2023, є дата складення повного тексту судового рішення 02.02.2023.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 27.07.2021, з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття /а.с.4/

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах заборгованість зі сплати аліментів відповідно до виконання Жидачівським ВДВС у Стрийському районі Львівської області Західного МУЮ судового наказу Жидачівського районного суду Львівської області від 27.07.2021 станом на 01.12.2022 відсутня /а.с.9/.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 17.12.2021 Жидачівським ВДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного МУЮ ОСОБА_6 та ОСОБА_8 17.12.2021 уклали шлюб. Дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 /а.с.8/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 15.06.2022 Жидачівським ВДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного МУЮ ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 про що зроблено відповідний актовий запис № 57, а його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 /а.с.13/.

Згідно довідки виданої Управлінням соціального захисту населення Стрийської РДА відділ № 2 03.11.2022 №565 ОСОБА_1 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини: липень 2022, серпень 2022, вересень, 2022 жовтень 2022 по 860, 00 грн /а.с.10 на звороті/.

Відповідно до довідки про доходи виданої ОСОБА_4 15.12.2022 Жидачівським професійним ліцеєм остання з 01.09.2022 по 30.11.2022 отримала дохід у розмірі 3 750. 00 грн /а.с.11/.

Норми права та мотиви їх застосування.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до ч. 1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ст.197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

Частиною 1 ст. 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.435ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання відстрочення або розстрочення виконання рішення суду може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Слід відмітити також, що в абзаці 1 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК (яка є аналогічною до ст.435 чинного ЦПК України) їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 р. у справі № 796/43/2018.

Крім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Так, згідно з положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання рішення суду, є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»,). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії).

Право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі «Трихліб проти України», у справі «Іммобіліаре Саффі проти Італії»).

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Безпідставне та необґрунтоване відстрочення виконання рішення суду буде порушувати законні права та інтереси стягувача, в даному випадку права дітей, та нівелювати сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Звертаючись до суду як на підставу своїх вимог заявниця вказувала на її матеріальне становище, а саме - те, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому позбавлена можливості працювати та отримувати дохід, окрім визначеної соціальної допомоги при народженні дитини.

Проте, вказані доводи не заслуговують на увагу суду, оскільки перебування заявниці у відпустці по догляду за дитиною та відсутність у неї доходу, окрім соціальної допомоги при народженні дитини не є винятковою обставиною для відстрочення виконання рішення суду у розумінні ст. 435 ЦПК України, ч. 1 ст. 197 СК України та абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Також, суд не приймає до уваги доводи заявниці в тій частині, що вона змушена була взяти позику, щоб погасити борг по сплаті аліментів, оскільки на підтвердження даної обставини заявницею не надано жодних доказів.

Окрім того, заборгованість зі сплати аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу №443/1090/21 від 27.07.2021, виникла в вересні 2021 року, а дитина ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . У листопаді 2022 ОСОБА_1 погашено заборгованість у повному обсязі. Відтак, заборгованість зі сплати аліментів виникла до народження дитини і не може безумовно пов`язуватись із цією обставиною.

Також, заявницею не надано доказів на підтвердження її матеріального стану (Довідка про суми виплачених доходів та утриманих податків за спірний період з ДПС), а також докази відсутності у неї майна, за рахунок якого можна було б виконати рішення суду.

Отже, заявницею не доведено наявність виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких ст. 435 ЦПК України пов`язує можливість здійснити відстрочення виконання судового рішення.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відстрочення заборгованості по сплаті аліментів.

Керуючись статтями 247, 260, 353, 435 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відстрочення виконання судового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Р.Г. Равлінко