печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Підпалого В.В.,

при секретарі судового засідання - Каракосі В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла спільна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України.

В обґрунтування заяви зазначають, що 02 серпня 2003 року Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, актовий запис № 405.

В шлюбі у подружжя народилося донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом певного часу, стосунки між подружжям припинились. Заявники у своїй заяві зазначають, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, у зв`язку із чим вони дійшли спільної згоди щодо необхідності розірвання шлюбу.

Таким чином, зважаючи на зазначені обставини, вважають, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини.

Додатково заявники повідомили суд про те, що між ними врегульовано майнові відносини про що 05 липня 2018 року укладено нотаріально посвідчений шлюбний договір, зареєстрованого в реєстрі за № 2711, а також питання про участь у вихованні та утриманні дитини, про що 18 липня 2019 року укладено нотаріально посвідчений договір між батьками, щодо здійснення батьківських прав, виконання обов`язків та визначення місця проживання дитини, зареєстрованого в реєстрі за № 411.

В судове засідання заявники не з`явилися, про розгляд заяви повідомлені належним чином, від представника заявників - адвоката Сулика Р.А. до суду надійшла заява про розгляд заяви за відсутності заявників та їх представника, вимоги заяви підтримують у повному обсязі.

Суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності заявників.

Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 серпня 2003 року Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, актовий запис № 405.

Від шлюбу заявники мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи заяву, заявники зазначають що шлюбні відносини між ними фактично припинені, відтак відновлення шлюбних відносин є неможливим та суперечить їх інтересам.

Судом встановлено, що між заявниками досягнуто взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, врегульовано майнові відносини та питання пов`язані батьківськими правами, виконанням обов`язків та визначення місця проживання дитини.

Зазначені умови передбачені укладеним 05 липня 2018 року шлюбним договором, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сахман Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2711, а також укладеним 18 липня 2019 року договором між батьками, щодо здійснення батьківських прав, виконання обов`язків та визначення місця проживання дитини, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пшеничною В.Р. та зареєстрованого в реєстрі за № 411.

Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору.

Під час розгляду заяви судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Також судом встановлено, що при зверненні до суду з даною заявою, заявники узгодили порядок участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей, що підтверджується наявним в матеріалах справи письмовим та нотаріально посвідченим договором.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, з огляду на що, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 21, 24, 51, 55, 129 Конституції України, ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 5, 10, 81, 263, 265, 273, 293, 294, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб укладений та зареєстрований 02 серпня 2003 року Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за актовим записом № 405, - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Заявник 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_5

Заявник 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_7

Суддя В.В. Підпалий