Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2023 Справа №607/16813/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Л. М.Сливки

за участі секретаря судового засідання М. В.Кілик,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

У С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 21 листопада 2020 року у розмірі 12200 доларів США та трьох відсотків річних в сумі 366 доларів США.

В обгрунтування заявлених позовних вимог вказав, що 21 листопада 2020 року відповідач отримав від нього у борг 12 200 доларів США та зобов`язався повернути вказані кошти до 15 березня 2021 року. На підтвердження факту одержання вказаних коштів та обов`язку щодо їх повернення відповідач ОСОБА_2 власноручно написав письмову розписку. Однак, у визначений строк відповідач свого зобов`язання за договором позики не виконав, борг не повернув та на даний час зобов`язань за договором позики не виконав. Окрім цього, за період прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань по поверненню коштів, за період з 16 березня 2021 року по 18 листопада 2022 року на суму боргу 12 200 доларів США нараховуються три відсотки річних, які становлять 366 доларів США. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Від відповідача ОСОБА_2 відзиву на позов до суду не надходило.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав,що заявлені позовні вимоги підтримує та не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не висловив заперечень проти заочного вирішення справи.

Судом установлено:

21 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12 200 доларів США, які зобов`язався повернути до 15 березня 2021 року, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_2 від 21 листопада 2020 року.

Таким чином, відповідно до вимог статті 1046 ЦК України сторони уклали договори позики.

Зокрема, як слідує із правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Натомість відповідач ОСОБА_2 , в порушення умов договору, взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув позивачу позичені грошові кошти у встановлений строк.

Оригінал розписки знаходиться в матеріалах справи за №607/16813/22.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу вимог статтей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із вимогами частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За вимогами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положенням статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина перша статті 625 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до положень частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до вимог частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений у зобов`язанні строк.

Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 , в обумовлений сторонами строк (15 березня 2021 року) не повернуто позивачу ОСОБА_1 позичені кошти у розмірі 12 200 доларів США, що підтверджується фактом наявності у позивача оригіналу розписки від 21 листопада 2020 року.

Таким чином, вказана сума позики підлягає стягнення з відповідача в користь позивача.

Окрім цього, у зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання щодо повернення позичених коштів, позивач відповідно до вимог ст. 625 ЦК України має право на стягнення трьох відсотків річних.

Виходячи з методики розрахунку 3% річних, який проводиться шляхом добутку суми заборгованості і кількості днів прострочення, помноженого на 3 та поділеного на 365 і на 100, судом установлено, що 3% річних за період з 16 березня 2021 року до 18 листопада 2022 складають 614,68 доларів США:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
12200 доларів США16.03.2021 - 18.11.20226133 %614,68 доларів США

Разом з тим, у позові позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних у розмірі 366 доларів США.

В силу вимог частини другої статті 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги зміст заявлених позовних вимог в частині стягнення трьох відсотків річних, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми боргу за договором позики від 21 листопада 2020 року у розмірі 12 200 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення становить 446 136,92 грн та трьох відсотків річних у розмірі 366 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення становить 13 384,11 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із цим, відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Крім того, на підставі вимог ч. 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4595,40 грн сплачений при зверненні до суду із позовною заявою.

На підставі наведеного, керуючись статтями 89, 141, 263 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 21 листопада 2020 року в розмірі 12 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення становить 446 136 грн (чотириста сорок шість тисяч сто тридцять шість) грн 92 коп. та три відсотки річних у розмірі 366 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення становить 13 384 (тринадцять тисяч триста вісімдесят чотири) грн 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 4595,40 грн сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення суду 03 лютого 2023 року .

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка