Справа № 558/624/21
Провадження № 2/761/6620/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПЛЮС» про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Демидівського районного суду Рівненської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПЛЮС» про стягнення страхового відшкодування, згідно з яким просив суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 97 066 грн. 03 коп. невиплаченої страхової виплати, згідно з офіційним курсом валют станом на 10 травня 2021 року, пені 398 941,38 грн., 1 262,63 грн. інфляційних втрат та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 квітня 2021 року між ОСОБА_2 (далі - Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНТЕР-ПЛЮС» (далі - Страховик/Відповідач) було укладено Договір комплексного страхування подорожуючих за межами України № 099119 (далі - Договір страхування). Відповідно до розділу Застраховані особи Індивідуальних умов Договору страхування на страхування були прийняті застраховані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (далі - Позивач). 03 травня 2021 року під час перебування на території Хорватії у м. Шибеник з ОСОБА_1 стався страховий випадок, позивача відвезли до поліклініки Шибеник за адресою: вул. Степана Радіча, 83, 22000, м. Шибеник. По закінченню лікування, відповідно до рахунку номер: НОМЕР_1 від 10 травня 2021 року було сплачено за лікування на рахунок поліклініки грошову суму у розмірі 21 838,60 кун., що згідно з офіційним курсом валют станом на 10 травня 2021 року складає 97 066,03 грн.

27 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача за страховим відшкодуванням, однак Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНТЕР-ІІЛІОС» відмовляється від виконання своїх зобов`язань за договором, у результаті чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 05.11.2021 справу передано за підсудністю на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва.

У грудні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

08.12.2021 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О.

09.12.2021 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків.

21.04.2022 на адресу суду від позивача надійшла квитанція про сплату судового збору на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

26 квітня року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судову повістку відповідачу вручено, про що свідчить відповідна відмітка у рекомендованому повідомленні поштового відправлення, за підписом представника відповідача.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 квітня 2021 року між ОСОБА_2 (далі - Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНТЕР-ПЛЮС» (далі - Страховик/Відповідач) було укладено Договір комплексного страхування подорожуючих за межами України № 099119 (далі - Договір страхування), предметом якого являються майнові інтереси, пов`язані із медичними та іншими витратами Страхувальника (Застрахованої особи).

Вказаний Договір страхування був укладений Страхувальником на користь застрахованих осіб з метою поїздки за кордон.

Згідно п. 1.1. Договору страхування, застраховані особи - особи, що мають намір та виїжджають за межі України, знаходяться під страховим захистом та зазначені у відповідному розділі Індивідуальних умов договору.

Відповідно до розділу Застраховані особи Індивідуальних умов Договору страхування на страхування були прийняті застраховані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (далі - Позивач), строк страхування становив 11 днів в період з 30.04.2021 року до 10.05.2021 рік, територія дії страхового захисту - Європа, умови страхування за програмою В+СОVID19: медичні витрати зі страховою сумою 30 000,00 євро.

Згідно п 10.2. Договору страхування, якщо Застрахована особа сама сплатила вартість невідкладних послуг, але узгодила ці витрати із Страховиком чи Сервісною компанією. Страховик відшкодовує обґрунтовані та документально підтверджені витрати після повернення Застрахованої особи з поїздки в межах страхової суми визначеної Договором страхування. Страхова виплата (виплата страхового відшкодування) здійснюється в національній валюті України по курсу НБУ на дату здійснення оплати за кордоном.

Згідно п.10.4. Договору страхування, для отримання страхової виплати (страхового відшкодування) Страхувальник має право звертатися до Страховика протягом 30 календарних днів з моменту повернення з поїздки.

03 травня 2021 року під час перебування на території Хорватії у м. Шибеник з ОСОБА_1 стався страховий випадок, позивача відвезли до поліклініки Шибеник за адресою: вул. Степана Радіча, 83, 22000, м. Шибеник.

По закінченню лікування, відповідно до рахунку номер: НОМЕР_1 від 10 травня 2021 року було сплачено за лікування на рахунок поліклініки грошову суму у розмірі 21 838,60 кун., що згідно з офіційним курсом валют станом на 10 травня 2021 року складає 97 066,03 грн.

27 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача та направив поштою оригінал Договору страхування та інші документи, передбачені п.10.5. Договору страхування, на підтвердження настання страхового випадку, однак Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНТЕР-ІІЛІОС» відмовляється від виконання своїх зобов`язань за договором.

У листі від 15 вересня 2021 року № 401 відповідач повідомив, що відповідно до пункту 5.1.52 Договору страхування Страховик не відшкодовує будь-які витрати, здійснені іншими особами, ніж Страхувальником/Вигодонабувачем/Застрахованою особою та/або не погоджені з Асистуючою компанією та/або Страховиком.

Відповідно до пункту 10.6 Договору страхування рішення про страхову виплату або відмову у ній приймається Страховиком протягом 10 робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів, перелічених у п. 10.5 цих Загальних умов. В порушення вказаної норми Страховик 15 вересня 2021 року листом повідомив його про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування», ст. 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. З ч. 1 СТ.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

А згідно з частиною четвертою ст. 16 Закону України «Про страхування» однією з істотних ознак договору страхування є визначення в ньому відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Відповідно до п.8.4.3 Договору страхування. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати Страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

Позивач вважає, що оскільки, відповідач при настанні страхового випадку не здійснив виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, то відповідно він має сплатити загальну заборгованість: 97 066,03 (сума боргу) + 1 262,63 (інфляційне збільшення) + 398 941,38 грн (пеня) = 497 270,04 грн. (період прострочення грошового зобов`язання 137 днів).

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, ч.6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведені обставини та доводи, покладені в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме: в матеріалах справи відсутні належні докази по сплаті рахунку за лікування № 8 від 10 травня 2021 року у розмірі 21 838,60 кун., що згідно з офіційним курсом валют станом на 10 травня 2021 року складає 97 066,03 грн., а тому суд не має можливості дослідити фактично понесені витрати позивачем.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки вимога щодо стягнення пені та інфляційних втрат є похідною від основної вимоги щодо стягнення страхового відшкодування, в її задоволенні також слід відмовити.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 510, 511, 524, 533-534, 636, ч. 2 ст. 625, 908, 979, 980, 982, 992 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПЛЮС» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: