Провадження № 6/752/173/23
У Х В А Л А

21 лютого 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, стягувачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Мірс», ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

у січні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Процай В.М. звернулась до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон, яке встановлене ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року, постановленої на задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О.

Вказала, що обставини, зазначені приватним виконавцем у поданні, не відповідають дійсності, не підтверджено належними та достовірними доказами. Зазначила, що нею не вчинялося свідомих діянь як боржника щодо невиконання обов`язку у виконавчому провадженні, від його виконання вона не ухиляється. Тому, просила скасувати тимчасове обмеження у праві її виїзду за межі України.

В судовому засіданні представник заявника - ОСОБА_4 заяву підтримав та просив її задовольнити, виходячи з обставин, викладених у ній.

Приватний виконавець для розгляду заяви не з`явився, надав заперечення проти заяви, в яких просив відмовити у її задоволенні з огляду на її безпідставність, також просив проводити розгляд за його відсутності.

Суд, заслухавши представника заявника розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О. перебуває на виконанні зведене виконавче провадження АСВП № 57151250, до складу якого входять:

-ВП №56459630 щодо примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва № 753/12053/17 від 16.05.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 96421,48 грн.;

-ВП № 57150978 щодо примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва № 910/5396/18 від 27.07.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Мірс» заборгованості у розмірі 158340,00 грн.

Виконавцем вживалися заходи примусового виконання рішення суду, які були безрезультатними, що стало підставою його звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, яке ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року було задоволено та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

За ч. ч. 5-7 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Згідно з ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Отже, за змістом ч. ч. 5, 8 ст. 441 ЦПК України підставою для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

У справі «Soeringvs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Однак, зміст заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України доводить не зміну обставин, що зумовили суд застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон, а зводиться до незгоди заявника з ухвалою суду від 12.12.2018 року, якою тимчасово обмежено її у праві виїзду за межі України до моменту виконання нею своїх зобов`язань, а також до необгрунтованості тверджень приватного виконавця.

В заяві про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не навела нових обставин, що виникли після встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України і обґрунтовують необхідність скасування йому цього тимчасового обмеження фізичної особи.

Вказуючи, що відсутні підстави для висновку про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї судом, заявник фактично намагається спростувати висновки суду про наявність підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, викладені в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року, яка при цьому не оскаржувалася шляхом подання на неї апеляційної скарги та набрала законної сили.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, заявником не надано доказів щодо виконання нею судового рішення шляхом сплати заборгованості або вжиття заходів, направлених на виконання судового рішення.

Крім того, суд наділений правом скасувати обмеження у праві виїзду за кордон лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування такого обмеження.

Предметом розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді обмеження боржника у праві виїзду за межі України, як такої, а виключно наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Процесуальні дії суду щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і скасування такого обмеження врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, рішення суду у справі про стягнення з ОСОБА_5 не виконано і обставини, що зумовили застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон, не змінилися, тому суд надходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд,-

постановив:

в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, стягувачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Мірс», ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст.ст.353-356 ЦПК України.

Суддя В.С. Хоменко