№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3433/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Заставенко М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Сокуренко Наталії Вікторівни, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Заставенко М.О., у цивільній справі № 753/19602/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 25 березня 2015 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з нього заборгованість, яка станом на 17 серпня 2021 року становить 22 937,87 грн., з яких: 18 891,34 грн. - заборгованість за тілом кредита, 4 346,53 грн. - заборгованість за процентами.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Сокуренко Н.В., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про недоведеність банком укладення договору про надання банківських послуг з ОСОБА_1 , пославшись на те, що заява на отримання банківських послуг була підписана ОСОБА_2 а не ОСОБА_1 . Зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є однією особою, про що свідчить інформація, зазначена в підписаній ним заяві, а саме: ім`я, по батькові, дата, місяць, рік народження, місце народження, адреса реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків, які є тотожними тим, що вказані в позовній заяві. 18 травня 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до банку та повідомив про зміну персональних даних, а саме, прізвища, з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », в зв`язку з чим, було внесено зміни до програмних комплексів банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 25 березня 2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17 серпня 2021 року становить 22 937,87 грн., з яких: 18 891,34 грн. - заборгованість за тілом кредита, 4 346,53 грн. - заборгованість за процентами.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відмовляючи в позові АТ КБ «ПриватБанк», суд виходив з того, що позивачем не доведено, що договір про надання банківських послуг укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 , оскільки анкета-заява від 25 березня 2015 року підписана ОСОБА_2 , в той час як позов заявлено до ОСОБА_1 . Отже, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є недоведеними.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви ОСОБА_2 від 25 березня 2015 року, копію паспорту споживчого кредиту, підписану ОСОБА_1 , витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про видані кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , роздруківку копії паспорта відповідача (а.с. 5-10, 11, 12, 13, 14-17, 18, 19-59, 61).

В анкеті-заяві від 25 березня 2015 року,наданій АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження заявлених позовних вимог, вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який збігається з реєстраційним номером облікової картки платника податків, зазначеного в паспорті відповідача ОСОБА_1 , про що свідчить надана позивачем до суду першої інстанції відповідна копія (а.с. 13, 61).

Крім того, ім`я, по батькові, дата та місце народження, зазначені у вказаній анкеті-заяві є тотожними з відомостями, зазначеними в паспорті відповідача ОСОБА_1 .

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , який підписав анкету-заяви від 25 березня 2015 року, таОСОБА_1 є однією особою.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено наявність вимог саме до відповідача ОСОБА_1 , а відтак, висновки суду першої інстанції про відмову в позові з вказаних підстав є помилковими.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відсутні, оскільки надані АТ КБ «ПриватБанк» документи на підтвердження заявлених позовних вимог, не підтверджують укладення сторонами кредитного договору та умов кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти висновку, що відповідач мав намір укласти саме кредитний договір.

Анкета-заява містять лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , його контактну інформацію, та не містять даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Надана АТ КБ «ПриватБанк» довідка про видані кредитні картки, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, були сформовані працівниками АТ КБ «ПриватБанк» та не містять підпису відповідача.

Паспорт споживчого кредиту від 11 травня 2021 року також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для кредитних карток «Універсальна», «Універсальна Gold», «Картка Platinum», «Картка МС World BlackEdition», «Картка Visa Signature», «Картка МС WorldElite», «Картка Visa Infinite», проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися (а.с. 14-17).

Крім того, паспорт споживчого кредиту датований 11 травня 2021 року, тобто через шість років після підписання ОСОБА_1 анкети-заяви від 25 березня 2015 року.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, викладено правову позицію, згідно з якою, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Розрахунок заборгованості також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування. При цьому, колегія суддів враховує, що розрахунок не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Розрахунок заборгованості не містить даних щодо посадових осіб, якими він сформований та не скріплений печаткою банку, а відтак, він не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Інших доказів на підтвердження заявлених АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з недоведеністю укладення кредитного договору та погодження сторонами умов кредитування.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сокуренко Наталії Вікторівни, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді