ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1374/23 Справа № 183/2500/21 Суддя у 1-й інстанції - Оладенко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Халаджи О.В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в у. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське», Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс - Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки (суддя першої інстанції Оладенко О.С., повний тест рішення складено 24 червня 2022 року),

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивачка ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ямковий Віктор Феофанович звернулася до суду з позовом до ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» (надалі за текстом відповідач 1) та ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» (надалі за текстом відповідач 2), в якому просить розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 4,04 га, кадастровий номер :02:024:0160 без номеру та дати, зареєстрований у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі за №04:05:126:01298 від 14 березня 2005 року, з урахуванням змін, викладених в Додатковій угоді без номеру та дати, зареєстрованої 09 липня 2009 року за №04:09:126:03738; Додатковій угоді від 26 жовтня 2016 року та у Додатковій угоді №б/н від 29 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», яке в подальшому безоплатно відступило права та обов`язки Товариству з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське».

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Аграрне підприємство «Придніпровське», Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма « Олімпекс-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено.

Розірвано Договір оренди земельної ділянки площею 4,04 га, кадастровий номер :02:024:0160 без номеру та дати, зареєстрований у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі за №04:05:126:01298 від 14 березня 2005 року, з урахуванням змін, викладених в Додатковій угоді без номеру та дати, зареєстрованої 09 липня 2009 року за №04:09:126:03738; Додатковій угоді від 26 жовтня 2016 року та у Додатковій угоді №б/н від 29 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», яке в подальшому безоплатно відступило права та обов`язки Товариству з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 10000 грн., а разом 10908 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодилось ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» та подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції не надав належної відповіді, щодо застосування позовної давності орендної плати за 2017 рік.

Також вказує, що суд не зазначив, яка саме сума заборгованості існує за 2019-2020 року перед позивачем, на підставі яких документів дійшов такого висновку.

Наголошує на тому, що перед позивачем не має заборгованості по сплаті орендної плати, а навпаки має переплату в сумі 1352,41 грн.

Вказує, на те, що в матеріалах справи відсутні підтвердження оплати гонорару адвокату, які б свідчили про реальні витрати позивача.

ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» просило рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу на підставі державного акту на право приватної власності №13129 від 09.12.2002, належить земельна ділянка площею 4,04 га, кадастровий номер :02:024:0160, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. (а.с.14).

Між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір оренди земельної ділянки без номеру та дати, який зареєстровано 14 березня 2005 року у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі та 26 березня 2004 року посвідчено у Василівській сільській раді. За цим договором позивач надала відповідачеві 1 у строкове, платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,04 га.

Додатковою угодою, зареєстрованою в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 09 липня 2009 року, до зазначеного договору вносилися зміни щодо строку його дії, виду і розміру орендної плати (а.с.17)

28 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем 1 укладено Додаткову угоду, якою визначено строк дії договору - до 31 грудня 2028 року, а також встановлено орендну плату у грошовій формі у розмірі 6,5 % від нормативної грошової оцінки землі, що становить 7 033,96 грн. за один рік; визначено, що Орендар проводить безкоштовну поставку 1 тони соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію його присадибної земельної ділянки до 0,40 га, на підставі попередньої заяви Орендодавця; строк видачі орендної плати: до 31 грудня поточного року (а.с.18).

У вказаній редакції договору не передбачено подання орендодавцем у письмовій формі заяви про оранку, культивацію та поставку соломи.

29 березня 2018 року між позивачем, ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» укладено Додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі. Відповідно п. 1 даної Додаткової угоди від 29 березня 2018 року - зі згоди позивача, (яка виражається шляхом підписання даної Угоди), відповідач 1 передає, а відповідач 2 приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди. Також було вирішено змінити п. 2.2, 2.3, розділ 3 Договору оренди землі виклавши його в новій редакції:

За пунктом 4 Додаткової угоди від 29 березня 2018 року - Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 7,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8 116,11 грн., а також Орендар проводить безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря, на підставі поданої письмової заяви Орендодавцем (а.с.29).

Докази виплати орендної плати у грошовій формі за 2017 рік в матеріалах справи відсутні.

Відповідачем надано докази виплати орендної плати у 2018 році, а саме: відомості про виплату готівки на суму 1500 грн. (а.с.66-67), 871 грн. (а.с.68-69), 570 грн. (а.с.70-71), 2177,82 грн. (а.с.72-73), 2090 грн. (а.с.76,77); відомість про видачу в рахунок орендної плати кукурудзи на суму 1750 (а.с.75). Всього виплачено у 2018 році 8958 грн.

На підтвердження виплат у 2019 році відповідачем надано відомість про видачу в рахунок орендної плати кукурудзи на суму 1700 грн. (а.с.62); відомість про видачу в рахунок орендної плати пшениці 1925 грн. (а.с.63); відомість на видачу готівки на суму 1270 (64-65). Всього у 2019 році 4859 грн.

Стосовно виплати орендної плати у 2020 році відповідачем надано: відомість на реалізацію сільськогосподарської продукції на суму 3010 грн. (а.с.58), на суму 1299,60 грн. (а.с.59), на суму 2789 (а.с.60-61) Всього у 2020 році 7098 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, про систематичну невиплату орендної плати у грошовій формі.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Статтею 13 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 15 вищевказаного Закону, зокрема, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України Про оренду землі, в редакції, чинній на момент укладання договору, орендна плата може встановлюватися у таких формах: грошовій; натуральній (за визначеною кількістю чи частиною продукції, яка одержується з орендованої земельної ділянки); відробітковій (надання послуг орендодавцю). Сторони можуть передбачити у договорі оренди поєднання зазначених форм або визначити інші форми плати.

Відповідно до ст. 21 Закону України Про оренду землі, в редакції, чинній на момент укладання договору, умови договору оренди про розмір орендної плати можуть переглядатися за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати у випадках, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не внаслідок дій чи бездіяльності орендаря. У разі збільшення відповідно до законів України розміру земельного податку орендодавець має право вимагати збільшення орендної плати, якщо інше не передбачено умовами договору оренди.

Статтею 24 Закону України Про оренду землі передбачено, зокрема, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Також, пунктом д ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України встановлено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

28 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем 1 укладено Додаткову угоду, якою визначено строк дії договору - до 31 грудня 2028 року, а також встановлено орендну плату у грошовій формі у розмірі 6,5 % від нормативної грошової оцінки землі, що становить 7 033,96 грн. за один рік; визначено, що Орендар проводить безкоштовну поставку 1 тони соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію його присадибної земельної ділянки до 0,40 га, на підставі попередньої заяви Орендодавця; строк видачі орендної плати: до 31 грудня поточного року (а.с.18).

У вказаній редакції договору не передбачено подання орендодавцем у письмовій формі заяви про оранку, культивацію та поставку соломи.

29 березня 2018 року між позивачем, ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» укладено Додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі. Відповідно п. 1 даної Додаткової угоди від 29 березня 2018 року - зі згоди позивача, (яка виражається шляхом підписання даної Угоди), відповідач 1 передає, а відповідач 2 приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди. Також було вирішено змінити п. 2.2, 2.3, розділ 3 Договору оренди землі виклавши його в новій редакції:

За пунктом 4 Додаткової угоди від 29 березня 2018 року - Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 7,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8 116,11 грн., а також Орендар проводить безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря, на підставі поданої письмової заяви Орендодавцем (а.с.29).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_1 зазначила, що відповідачами не в повному обсязі сплачена орендна плата за період з 2017-2020 роки,

Доказів оплати орендної плати у грошовій формі за 2017 рік а ні до суду першої, а ні до суду апеляційної інстанції відповідачем надано не було.

Відповідачем надано докази виплати орендної плати у 2018 році, а саме: відомості про виплату готівки на суму 1500 грн. (а.с.66-67), 871 грн. (а.с.68-69), 570 грн. (а.с.70-71), 2177,82 грн. (а.с.72-73), 2090 грн. (а.с.76,77); відомість про видачу в рахунок орендної плати кукурудзи на суму 1750 (а.с.75). Всього виплачено у 2018 році 8958 грн.

На підтвердження виплат у 2019 році відповідачем надано відомість про видачу в рахунок орендної плати кукурудзи на суму 1700 грн. (а.с.62); відомість про видачу в рахунок орендної плати пшениці 1925 грн. (а.с.63); відомість на видачу готівки на суму 1270 (64-65). Всього у 2019 році 4859 грн.

Стосовно виплати орендної плати у 2020 році відповідачем надано: відомість на реалізацію сільськогосподарської продукції на суму 3010 грн. (а.с.58), на суму 1299,60 грн. (а.с.59), на суму 2789 (а.с.60-61) Всього у 2020 році 7098 грн.

Отже, з наданих квитанцій вбачається, що відповідач систематично порушував умови договору стосовно розміру суми орендної плати за земельну ділянку, яка відповідно додатковій угоді становить 8116,11 грн., тобто у фіксованій сумі.

Доводи апеляційної скарги, що ТОВ «АП «Придніпровське» як податковий агент зобов`язано під час нарахування орендної плати утримувати з суми податки, ПДФО та військовий збір, спростовуються матеріалами справи, а саме додатковою угодою, з якої вбачається, що згідно п 4.1 угоди, орендар здійснює одноразову виплату в грошовій формі, з урахуванням ПДФО та військового збору в момент підписання даної Додаткової угоди, тобто сторонами було обумовлено, що сплата з урахуванням податків сплачується одноразово в момент підписання угоди, стосовно систематичної сплати суми з урахуванням податків сторонами такі умови погоджено не було, а тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимоги, встановивши всі обставини справи та встановив порушенням умов договору зі сторони відповідача, а саме орендної плати, що є безсуперечною підставою для розірвання договору оренди землі.

Стосовно доводів відповідача про стягнення правничої допомоги, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є не співмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Ямковим В.Ф. було укладено Договір № 18/02-21 про надання правової допомоги від 19 лютого 2021 року, згідно якого, адвокат бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені цим договором.

Відповідно до п 2.1. Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 19 лютого 2023 року.

Згідно п. 3.3. Договору Клієнт несе обов`язок сплатити гонорар Адвокату чи його заступнику в розмірі та в строк згідно цього Договору.

Згідно п 4.2. Договору розмір гонорару Адвоката за цим Договором вказується в додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Пункт 4.4. передбачає, що за прийняття доручення, згідно цього Договору до виконання, Клієнт виплачує Адвокату аванс який складає 100 (сто) відсотків суми гонорару, зазначеній в додатковій угоді до цього Договору, в день підписання цього договору.

Відповідно до додаткової угоди до Договору про надання правничої допомоги № 18/02-21 від 19 лютого 2021 року розмір гонорару за надання правової допомоги становить 10000 грн., строк сплати гонорару згідно п. 4.3. Договору від 19 лютого 2021 року

Згідно попереднього розрахунку надання послуг адвокатом, загальна вартість становить 10000 грн..

Згідно акту наданих юридичних послуг до Договору № 18/02-21 про надання правової допомоги від 19 лютого 2021 року, вартість наданих послуг становить 5 500, 00 грн.

З наведеного вбачається, що згідно п. 4.3. Договору, позивачкою було сплачено гонорар у день його підписання.

Таким чином, самими сторонами обрано спосіб обрахунку у фіксованому розмірі, що не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність позивачем факту понесення ним судових витрат на юридичні послуги у суді першої інстанції.

Відповідно до актуальної правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19, від 7 липня 2021 року в справі №308/11679/17 (провадження № 61-2463св20) витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність підтвердження оплати послуг спростовується наявним в матеріалах справи Договором, де сторонами було досягнуто домовленість про сплату гонорару в день його укладення.

Інші доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку апелянта свідчить про наявність правових підстав для відмови у задоволені позову. Проте такі аргументи належним чином перевірені судом першої інстанції та спростовані під час розгляду справи з урахуванням установлених конкретних обставин.

Отже, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі та передачі її позивачу із виплатою заборгованості за орендну плату.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись статтями 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д.Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 04 травня 2023 року.

Головуючий - суддя О. В. Халаджи