У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді-Букіної О.М.

при секретарі -Щепановій І.І.

за участю представника позивача- ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю.

27.02.2023 представником відповідача було подано до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову застосованих ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.12.2022.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що нерухоме майно щодо якого вжито заходи забезпечення позову ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.12.2022 є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_4 оскільки частина такого майна була набута відповідачем особисто у відповідності до ст. 57 СК України, а інша частина належить йому особисто відповідно до укладеного між сторонами шлюбного договору.

З урахуванням викладеного просила суд заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Враховуючи наявність спірних питань викладених у позовній заяві та заві про скасування заходів забезпечення позову суд прийшов до висновку про розгляд даної заяви у підготовчому засідання для з`ясування думки сторін та обставин справи.

У підготовчу засіданні представник відповідача подану заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник позивача у підготовчому засіданні проти поданої заяви заперечував та просив суд відмовити у її задоволенні.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27.12.2022 та клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд прийшов до висновку про його часткове задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.12.2022 (справа № 760/19164/22) було задоволено заяву ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення та заборонено ОСОБА_4 у будь-який спосіб відчужувати повністю або частково:

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0127, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0096, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0091, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0093, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0100, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:174:0019, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:174:0103, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:174:0018, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:174:0101, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельної ділянки за кадастровим номером :72:174:0108, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки за кадастровим номером :72:174:0107, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0124, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0126, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0118, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0120, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0042, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Приймаючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_3 суд виходив із того, що земельні ділянки щодо яких заявник просить застосувати заходи забезпечення позову були набуті в період шлюбу та можуть бути предметом позову про поділ майна подружжя.

Крім того суд констатував, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 314529496 від 08 листопада 2022 року вбачається, що права власності на спірні земельні ділянки зареєстровано за відповідачем у 2020 році та 2022 році, однак придбані вони були у 2005-2010 роках.

З урахуванням викладеного вище суд вважав, що заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Підсумовуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна, що ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судом встановлено, що 20 травня 1993 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 12 квітня 2022 року (а.с. 9).

Із наданого позивачем до позовної заяви витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 314529496 від 08 листопада 2022 року вбачається, що спірні земельні ділянки відповідачем було набуто у власність під час перебування у шлюбі із відповідачем, а тому суд вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову обґрунтовано прийшов до висновку про можливість поширення на спірні земельні ділянки режиму спільного сумісного майна подружжя.

Разом із тим, під час судового розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову судом було встановлено, що земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0127, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем було набуто у власність на підставі договору дарування земельної ділянки від 19.06.2008 № 2003 (ВКО № 7044353), що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с. 104).

Окрім цього, земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0120, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , відповідачем було набуто у власність на підставі договору дарування земельної ділянки від 19.06.2008 № 2013 (ВКО № 7044356), що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с. 113).

Земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0118, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , відповідачем було набуто у власність на підставі рішення Київської міської ради від 01.10.2007 № 520/3354 Про передачу відповідачу у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_5 , що підтверджується копією відповідного рішенням Київської міської ради від 01.10.2007 № 520/3354 та копією державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с. 110).

Земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0096, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем було набуто у власність на підставі рішення Київської міської ради від 28.08.2008 № 178/178, що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с. 106).

Пунктами 2 та 5 частини першої статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, а також земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Таким чином встановлено, що на зазначені вище земельні ділянки не може поширюватися режим спільної сумісної власності, оскільки відповідно до ст. 57 СК України та наданих до суду доказів, є усі підстави вважати, що дане майно є особистою приватною власністю відповідача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд був позбавлений можливості встановити дані обставини, оскільки такі докази були надані до суду лише із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, а тому у цій частині подане клопотання підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, представник відповідача посилався на ту обставину, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем шлюбного договору від 13.03.2020 спірні земельні ділянки є особистою приватною власністю відповідача.

Так, відповідно до п. 1 шлюбного договору від 13.03.2020, нерухоме та рухоме майно, яке підлягає реєстрації, особисті майнові права, що набуті в період зареєстрованого шлюбу до моменту укладення цього шлюбного договору та будуть набуті після його укладення, вважаються особистою приватною власністю тієї сторони, на чиє ім`я вони набуті та/або зареєстровані.

Разом із тим, судом також встановлено, що наразі відповідачем заперечується чинність даного шлюбного договору та у провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №757/8400/23-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним шлюбного договору укладеного між сторонами.

Таким чином вбачається, що вразі задоволення позову, який перебуває у провадженні Печерського районного суду м. Києва, на спірні земельні ділянки може розповсюджувати режим спільного сумісного майна подружжя, а тому подане клопотання у цій частині задоволенню не підлягає.

Таким чином подане клопотання представника відповідача підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 158 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача про скасування вжитих заходів забезпечення позову, задовольнити частково.

Скасувати вжиті ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.12.2022 заходи забезпечення позову та зняти заборону ОСОБА_4 у будь-який спосіб відчужувати повністю або частково наступне нерухоме майно:

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0127, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0096, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0118, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

- земельну ділянку за кадастровим номером :72:265:0120, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

В іншій частині поданої заяви, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 02.05.2023.

Суддя: О.М. Букіна