Справа № 522/2322/21
Провадження № 2/504/715/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря - Завади Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, смт. Доброслав, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 , який уточнила у березні 2021року, і, з урахуванням уточнення, просила суд визнати автомобіль AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2017 року випуску спільною сумісною власністю подружжя набутою за час шлюбу; зобов`язати ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_1 половину вартості автомобіля AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2017 року випуску в сумі 788640,69 грн.; здійснити поділ земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0455, загальною площею, 0,0947 га ( в тому числі за земельними угіддями: рілля- 946,99 кв.м.), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 наступним шляхом:

Виділити ОСОБА_1 половину, площею 0,0473 га, з земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0455, загальною площею, 0,0947 га ( в тому числі за земельними угіддями: рілля- 946,99 кв.м.), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Виділити ОСОБА_2 половину, площею 0,0473 га, з земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0455, загальною площею, 0,0947 га ( в тому числі за земельними угіддями: рілля- 946,99 кв.м.), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Виділити ОСОБА_1 половину від паю у вигляді паркомісця № НОМЕР_7 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_2 за договором про пайову участь № 5/П від 29 листопада 2019 року, який укладений між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Міжнародний-2»;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в рахунок припинення права власності на половину від паю у вигляді паркомісця № НОМЕР_7 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_2 за договором про пайову участь № 5/П від 29 листопада 2019 року, який укладений між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Міжнародний-2» у сумі 198800 грн.;

Виділити ОСОБА_1 половину від паю у вигляді паркомісця № 389 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_2 за договором про пайову участь № 6/П від 02 грудня 2019 року, який укладений між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Міжнародний-2»;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в рахунок припинення права власності на половину від паю у вигляді паркомісця № 389 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_2 за договором про пайову участь № 6/П від 02 грудня 2019 року, який укладений між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Міжнародний-2» у сумі 213000,00 грн.;

Виділити ОСОБА_1 половину від паю у вигляді нежитлового приміщення (офісу) № 614 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_3 за договором про пайову участь № 54/СА від 03 грудня 2019 року, який укладений між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Емпоріум тауер»;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в рахунок припинення права власності на половину від паю у вигляді нежитлового приміщення (офісу) № 614 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_3 за договором про пайову участь № 54/СА від 03 грудня 2019 року, який укладений між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Емпоріум тауер» у сумі 727090,00 грн.;

Вирішити питання судового збору.

В обгрунтування своїх доводів заявниці вказує, що 21.11.2012 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Від цього шлюбу народжені діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У теперішній час шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться.

Як стверджує заявниця, за час спільного шлюбу подружжям набуто наступне майно:

Автомобіль AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2017 року випуску;

Земельна ділянки кадастровий номер :01:002:0455, загальною площею, 0,0947 га ( в тому числі за земельними угіддями: рілля- 946,99 кв.м.), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Пай у вигляді паркомісця № НОМЕР_7 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_2 ;

Пай у вигляді паркомісця № НОМЕР_3 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_2 ;

Пай у вигляді нежитлового приміщення (офісу) № НОМЕР_4 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_3

Вказане майно, як стверджує заявниця, придбано за спільні кошти подружжя.

Заявниця працює економістом у Одеському морському торгівельному порту, до шлюбу мала два автомобіля, а у період шлюбу їй було подаровано квартиру, у які проживала вся сім`я.

13.02.2021 року спірний автомобіль було перереєстровано відповідачем на ОСОБА_5 , яка є мамою відповідача.

Таким чином, позивач вважає, що має право на компенсацію половини вартості відчуженого автомобіля.

Оскільки права на паркомісця та нежитлове приміщення фактично є майновим правом, і не можуть бути поділені в натурі, позивачка вважає доцільним поділити спільне майно шляхом стягнення з відповідача компенсації половини вартості кожного майнового паю.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.04.2021 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2022 року, цивільна справа надіслана за підсудністю до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.02.2022 року матеріали прийняті до свого провадження.

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , яким просив суд стягнути з відповідачки 20400 доларів США.

На обгрунтування свого позову ОСОБА_2 вказує, що з 2010 по 2021 рік він працював на судах торгівельного флоту різних країн.

Ним було відкрито особисті рахунки у ПАТ «УкрСибБанк», на яких він зберігав свої особисті кошти, заощадження.

Позивач вказує, що оформив на ОСОБА_1 додаткову банківську карту.

Маючи доступ до всіх рахунків позивача відповідач зі всіх зарплатних рахунків зняла всі грошові кошти, на загальну суму 20400 доларів США.

Позивач стверджує, що згоди відповідачці на зняття всіх коштів з рахунків та їх використання він не надавав.

Таким чином, позивач вважав, що вказані грошові кошти є його особистими коштами, і тому він просить стягнути з відповідачки 20400 доларів США.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.04.2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом, закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні адвокат Болдузєва І.І. підтримала доводи первісного позову, просила його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Проти задоволення зустрічного позову заперечувала, вважала, що дійсно кошти були зняті відповідачкою - ОСОБА_1 , але використані в інтересах сім`ї.

У судовому засіданні адвокат Сухецька С.М. підтримала доводи зустрічного позову, просила його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Первісний позов визнала лише в частині земельної ділянки.

В решті вимог просила відмовити за недоведеністю.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:

Встановлені судом фактичні обставини:

Судом встановлено, що 21.11.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено шлюб (т.1 а.с. 15).

Від цього шлюбу народжені діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 16, 18).

03.12.2019 року між ОК «ЕМПОРІУМ ТАУЕР» -Кооператив, та ОСОБА_2 - Асоційований член, укладено договір № 54/СА про пайову участь, предметом якого є нежитлове приміщення (офіс) № 614, площею 67,1 кв.м., на шостому поверсі у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_3 , розмір паю становить 51935 доларів США (т.1 а.с. 29-37).

29.11.2019 року між ОК «Міжнароджний 2» - Кооператив та ОСОБА_2 - Асоційований член, укладено договір № 5/П про пайову участь, предметом якого є пай у вигляді паркомісця № НОМЕР_7 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_2 , розмір паю становить 14000 доларів США (т.1 а.с. 38-45).

02.12.2019 року між ОК «Міжнароджний 2» - Кооператив та ОСОБА_2 - Асоційований член, укладено договір № 6/П про пайову участь, предметом якого є пай у вигляді паркомісця № 389 у багатоповерховому житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_2 , розмір паю становить 15000 доларів США (т.1 а.с. 47-54).

08.05.2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман А.І. 19.04.2013 року реєстровий номер 819, укладено договір купівлі- продажу земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0455, загальною площею, 0,0947 га ( в тому числі за земельними угіддями: рілля- 946,99 кв.м.), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 75-83).

23.02.2018 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу набув у власність автомобіль AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2017 року випуску (т.1 а.с. 88-119).

Судом встановлено, що 21.01.2021 року між ОК «ЕМПОРІУМ ТАУЕР» (Кооператив), ОСОБА_2 (первісний Асоційований член) та ОСОБА_1 (Новий Асоційований член) укладено договір № 30/П про відступлення паю до договору № 54/СА від 03.12.2019 року. Відповідно до п.12 цього договору сторони будь- яких претензій у тому числі фінансових не мають, взаєморозрахунки між ОСОБА_8 членом та Новим Асоційованим членом згідно пункту 2 цієї угоди проведені у повному обсязі.

Судом встановлено, що 05.02.2021 року між ОК «Міжнародний 2» (Кооператив), ОСОБА_2 (первісний Асоційований член) та ОСОБА_1 (Новий Асоційований член) укладено договір № 8/П про відступлення паю до договору № 5/П від 29.11.2019 року. Відповідно до п.9 цього договору сторони будь- яких претензій у тому числі фінансових не мають, взаєморозрахунки між ОСОБА_8 членом та Новим Асоційованим членом згідно пункту 2 цієї угоди проведені у повному обсязі.

Судом встановлено, що 05.02.2021 року між ОК «Міжнародний 2» (Кооператив), ОСОБА_2 (первісний Асоційований член) та ОСОБА_1 (Новий Асоційований член) укладено договір № 8/П про відступлення паю до договору № 6/П від 02.12.2019 року. Відповідно до п.9 цього договору сторони будь- яких претензій у тому числі фінансових не мають, взаєморозрахунки між ОСОБА_8 членом та Новим Асоційованим членом згідно пункту 2 цієї угоди проведені у повному обсязі.

13.02.2021 року автомобіль AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2017 року випуску було перереєстровано відповідачем на ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 2).

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено частиною четвертою статті 65 СК України.

Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

ОСОБА_2 не надав суду будь-яких доказів на спростування презумпції спільної сумісної власності на набуту у шлюбі спірну земельну ділянку.

Таким чином, суд дійшов до висновку, оскільки спірна земельна ділянка придбана за час зареєстрованого шлюбу, вона є предметом спільної сумісної власності подружжя, і відповідач не спростував належними та допустимими доказами цю презумпцію.

Отже земельна ділянка підлягає поділу між сторонами в рівних частках.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними.

При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється.

Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Матеріали справи не містять жодного доказу про можливість виділу частки у спірній земельній ділянці.

Тому у позовних вимогах про виділ спірної земельної ділянки слід відмовити.

Щодо стягнення вартості спірного автомобіля:

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц (провадження № 61-10442св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17 (провадження № 61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), на які послалася представник заявника на обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

у справі № 755/20923/14-ц: при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна;

у справі № 127/7029/15-ц: у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні;

у справі № 301/2231/17: у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що оскільки спірний автомобіль придбаний сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, то це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач здійснив продаж транспортного засобу без повідомлення про це позивача та без отримання її згоди, тому має відшкодувати останній 1/2 частину його вартості, визначену відповідно до висновку (акта) експертної оцінки, за яким вартість транспортного засобу становить 132 500 грн;

у справі № 402/849/18: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт про оцінку майна, за яким середня ринкова вартість транспортного засобу становить 489 530 грн. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судами на підставі звіту, підлягали врахуванню ними під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі наявний звіт ТОВ «ЕКФАРД» у стислій формі про оцінку майна № 18-210323-050 від 23.03.2021 року, метою якого є визначення ринкової вартості автомобіля AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2017 року випуску

Звіт виконаний для цілей оподаткування відповідно до Податкового кодексу України.

Вартість автомобіля визначена у сумі 1577281,38 грн.

Строк дії звіту становить шість місяців.

Тобто станом на 24.09.2021 року звіт втратив свою чинність.

Суд позбавлений можливості станом на момент розгляду справи встановити дійсну ринкову вартість спірного автомобіля.

Сторони клопотань про призначення судової експертизи не заявляли.

Рецензування звіту не проводилось.

Таким чином підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не вбачається.

Щодо поділу паїв та стягнення грошової компенсації:

Обгрунтовуючи свої вимоги в частині майнових паїв та стягнення компенсації з відповідача заявниця за первісним позовом наполягала на режимі спільної сумісної власності подружжя на вказані майнові права.

Разом із тим, як встановлено судом, всі три майнових права відчуженні за додатковими договорами про відступлення паю.

В даному випадку унікальна індивідуальність цих договорів в тому, що відступлення паїв є платним, і, крім того, відступлення здійснено відповідачем на користь позивача за первісним позовом у період перебування у шлюбі.

Визначальним є те, що на думку суду, в даному конкретному випадку припинився режим спільної сумісної власності, оскільки відступлення паїв відбулося за плату.

Тобто ОСОБА_2 (Первинний Асоційований член) отримав сплату, яка визначена пунктами 2 кожного з договорів про відступлення пая, від ОСОБА_1 (Нового Асоційованого члена), що прямо зазначено у вищезазначених договорах.

Як вже вище вказувалось судом, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).

Отже, укладаючи дані договори, подружжя мало розуміти правове значення і наслідки їх укладення, зокрема, подальше припинення режиму спільної сумісної власності подружжя.

Відсутні докази того, що для сплати компенсації (грошової суми), яка визначена пунктами 2 кожного із договорів відступлення пая, використані кошти, які мали режим спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, суд безумовно враховує, що один з подружжя фактично здійснив відчуження спірних паїв на користь другого подружжя.

Таким чином, на думку суду, підстав для задоволення вимог первісного позову в цій частині не має.

Щодо зустрічного позову:

Згідно до частини другої ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2 з 2010 по 2021 рік працював на судах торгівельного флоту різних країн (т.2 а.с 96-137).

ОСОБА_2 відкрито особисті рахунки у ПАТ «УкрСибБанк» (т.2 а.с. 138-157).

Позивач вказує, що оформив на ОСОБА_1 додаткову банківську карту.

В судовому засіданні представник відповідача за зустрічним позовом не заперечував про оформлення ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 додаткову банківську карту.

Також не зеперечувався той факт, що ОСОБА_1 дійсно знімала з банківського рахунку (рахунків) ОСОБА_2 грошові кошти.

Пояснюючи їх витрачання, ОСОБА_1 вказувала, що гроші витрачались в тому числі на сплату паїв за договорами.

Разом із тим ці доводи ОСОБА_1 не підтверджені належним и та допустимими доказами.

Згідно відомостей з виписок за картковим рахунком ОСОБА_2 всього знято коштів на загальну суму 20400 доларів США.

На думку суду, оскільки грошові кошти є заробітною платою отриманою ОСОБА_2 за трудовим контрактом, то ці кошти є спільною сумісною власністю подружжя.

Отже ОСОБА_2 має право на половину вказаних коштів.

Таким чином зустрічний позов підлягає задоволенню частково на суму 10 200 доларів США.

Решта доводів як первісного так і зустрічного позову не мають істотного значення, та не стосуються предмету спору за позовами.

Судові витрати:

Вартість спірної земельної ділянки становить 1 886 803,00 грн.

Половина від цієї суми становить 943 401,50 грн.

1% судового збору від цієї суми становить 9434 грн.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 9434 грн.

Решта судового збору за первісним позовом відноситься на рахунок позивача.

Питання судових витрат за зустрічним позовом не порушувалось, підстав для їх розподілу судом не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 57, 60, 63, 76 СК України, ст. 368 ЦК України, ст.ст. 200, 207, 208, 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільним майном набутим подружжям за час шлюбу земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0455, загальною площею, 0,0947 га ( в тому числі за земельними угіддями: рілля- 946,99 кв.м.), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Поділити набуту подружжям земельну ділянку наступним чином:

Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності по одній другій частині на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0455, загальною площею, 0,0947 га ( в тому числі за земельними угіддями: рілля- 946,99 кв.м.), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності.

У виділі часток земельної ділянки в натурі - відмовити.

В решті первісного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 судовий збір за первісний позов в сумі 9434 грн.

Решту судового збору за первісним позовом - віднести на рахунок ОСОБА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати грошову суму 20400 доларів США, яка отримана ОСОБА_2 в якості заробітної плати за контрактом - спільною сумісною власністю, набутою подружжям за час шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову суму 10200 (десять тисяч двісті) доларів США.

Питання судового збору у зустрічному позові не порушувалось, підстав для його розподілу не вбачається.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.К. Барвенко