№175/475/23
провадження 2-з/175/3/23
УХВАЛА

03 лютого 2023 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Васюченко О.Г., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 Станіслав Олени О.О. 02 лютого 2023 року звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду.

В заяві про забезпечення позову заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області, Виконавчий комітет Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про визнання недійсним шлюбу зареєстрованого між ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у спосіб застосування арешту грошових коштів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на відкритих нею рахунках в банківських установах, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів ОСОБА_3 , в межах суми одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 (п`ятнадцять мільйонів) гривень, яку ОСОБА_3 отримує від Держави за загиблого військового ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 19 жовтня 2022 року складено відповідний запис № 2970 Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (Дніпро) до вирішення справи по суті й набрання законної сили судового рішення у справі, оскільки заявник має намір у встановлений законом строк звернутися до суду з вище вказаним позовом про визнання недійсним шлюбу, у зв`язку з тим, що стало відомо, що ОСОБА_4 одружений з ОСОБА_3 .
Крім того ІНФОРМАЦІЯ_5 відмовив у прийнятті заяви на отримання одноразової грошової допомоги від Держави, що забезпечує сім`ям загиблих осіб Постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, через те, що такі виплати здійснюються ОСОБА_3 , яка у статусі дружини загиблого військового - ОСОБА_4 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_6 для отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 (п`ятнадцять мільйонів) гривень від Держави. В подальшому з відповідачем ОСОБА_3 виник спір щодо належного мені на праві приватної власності нерухомого майна та здійснюється досудове розслідування. Вважає, що ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 з корисливих мотивів, реєстрація шлюбу відбулась для встановлення юридичного факту, наслідком якого є отримання майнових прав у ОСОБА_3 , тобто без наміру створення сім`ї, набуття прав та обов`язків подружжя після реєстрації шлюбу, а тому цей шлюб є фіктивним, недійсним, а тому недійсність шлюбу тягне анулювання сімейного правовідношення, похідним чого анулювання у ОСОБА_3 права на отримання від Держави одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 (п`ятнадцять мільйонів) за загиблого військового ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Беручи до уваги що на даний час уповноваженим органом, ОСОБА_3 на рахунок в установі банку здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 (п`ятнадцять мільйонів) гривень, вважає достатньо обґрунтованим та необхідним прохати суд, вжити заходи забезпечення позову у вище вказаний спосіб до вирішення справи та набрання законної сили судового рішення у справі так як не застосування цього заходу забезпечення позову призведе до невиправданого порушення її майнових прав на отримання одноразової грошової допомоги від Держави, а також може бути завдано матеріальної шкоди і ДЕРЖАВІ Україна.
Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки у заяві не обґрунтовано необхідність та відповідність виду (арешт майна) забезпечення позову який зазначено у заяві, предмету позову з яким заявник має намір звернутися до суду; також не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову, крім того не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі не вжиття цих заходів забезпечення позову, окрім того, в поданій заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а у заяві лише містяться посилання на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є суб`єктивним припущенням сторони заявника, також до заяви не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вище зазначеного, тобто з наведеного витікає, що заява немотивована та до неї не додані додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено у заяві.

Крім того слід зазначити, що арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Також не може суд прийняти до уваги наполягання заявника по справі на задоволенні зазначеної вище заяви, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, передбачених законом підстав для задоволення заяви немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 149, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150, ст. 153, 260,261 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду відмовити.

Ухвала набрала законної сили 03 лютого 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя