Справа № 461/5017/21 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2869/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м.Львова із позовною заявою до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_8 .

У травні 2016 року відповідачка разом з їх спільним сином та старшим сином від першого шлюбу переїхала до м. Львова.

Вказував, що з вересня 2017 року ОСОБА_4 телефонувала йому та його батькам з проханням забрати сина ОСОБА_9 , оскільки не має бажання і часу на виховання та догляд за дитиною і в жовтні 2017 року він приїхав до м. Львова та відповідачка передала йому дитину.

Стверджував, що коли він повернуся з сином додому в м. Чернігів, то з`ясувалось, що дитина перебуває в стані повної занедбаності внаслідок безвідповідального ставлення відповідачки до виконання своїх батьківських обов`язків. З цього часу ним докладено багато зусиль та створено належні умови для відновлення здоров`я та всебічного розвитку сина.

Зазначав, що аліменти на утримання сина ОСОБА_4 сплачуються нерегулярно.

На думку позивача, для дотримання якнайкращих інтересів дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яке ним створено у м. Чернігові, тому переїзд сина до іншого міста негативно вплине на його психоемоційний стан.

Просив визначити місце проживання дитини, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (, адреса: 14017, м. Чернігів, вул. І.Мазепи, буд. 19) про визначення місця проживання дитини - задоволено повністю.

Визначено місце проживання дитини, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 908,00 грн. судового збору.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що позов ОСОБА_1 передчасно подано, оскільки залишається не виконаним, зокрема, рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 вересня 2019 року, що набрало законної сили 05 листопада 2019 року, яким, відібрано малолітнього ОСОБА_10 , від ОСОБА_1 та передано малолітню дитину ОСОБА_10 матері ОСОБА_6 , допущено негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини та повернення її матері, а також є не закінченим виконавче провадження № 60054240 про відібрання дитини.

На думку скаржника, задоволення даного позову до виконання вказаного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2019 року буде свідчити про порушення Галицьким районним судом м. Львова вимог, зокрема, ст. 18 ЦПК України».

Також вказує, що позивач, незаконно утримуючи у себе дитину у м. Чернігові під час війни з РФ наразив її на неймовірну небезпеку та позбавив її проживання у безпеці з відповідачкою у м. Львів.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

01 березня 2023 року від представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшла заява, в якій останній просить проводити розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення: представників ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 11 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народився син ОСОБА_10 .

19 червня 2018 заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова у цивільній справі №751/2031/18 було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу.

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітнього сина.

12 липня 2018 року Новозаводським районним судом м. Чернігова у цивільній справі № 751/2390/18 ухвалено рішення, яким частково задоволенно позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_7 : стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , в розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення було оскаржено відповідачкою в апеляційному порядку.

11 жовтня 2018 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідачки на Рішення Новозаводського районного судом м. Чернігова у цивільній справі № 751/2390/18 про стягнення аліментів, Чернігівським апеляційним судом, апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, а рішення залишено без змін по причині фактичного проживання без реєстрації неповнолітньої дитини разом з батьком, що підтверджено належними доказами та не заперечується відповідачкою.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з матері дитини, яка не проживає разом з дитиною, аліментів на утримання дитини. Доводи відповідача про реєстрацію місця проживання дитини за її місцем проживання в даному випадку не впливають на правильність вищевказаного висновку суду, оскільки чинним законодавством право на отримання одним з батьків аліментів на дитину пов`язується з фактичним місцем проживання дитини, а не її зареєстрованим місцем проживання.

У травні 2018 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради, Новозаводська районна у м. Чернігові рада як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини (цивільна справа № 751/3195/18). ОСОБА_1 було подано зустрічний позов з вимогою визначити місце проживання сина з ним.

31 жовтня 2018 року Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова у цивільній справі № 751/3195/18 було частково задоволено первісні позовні вимоги, визначено місце проживання ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_7 , у задоволенні зустрічних вимог відмовлено, рішення оскаржувалося в апеляційному та касаційному порядку, 15 травня 2019 року Постановою Верховного Суду у цивільній справі № 751/3195/18 залишено без змін.

Отже, між батьками неповнолітньої дитини вбачається тривалий спір, щодо визначення місця проживання дитини.

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (дідусь та бабуся ОСОБА_9 ) показали, що у жовтні 2017 року їм зателефонувала ОСОБА_6 і просила забрати онука ОСОБА_10 .

З того часу ОСОБА_9 проживає з ними і не згадує за матір.

Аналогічні за змістом показання в суді першої інстанції надав ОСОБА_13 (син позивача від першого шлюбу).

Згідно характеристики Домашньої міні-групи «Малюк», ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідував дану групу з 09 жовтня 2017 року по 01 березня 2019 року. ОСОБА_1 , батько, приводив кожного дня дитину в міні-групу у належному стані, дитина охайно, чисто одягнена, з гарним самопочуттям. Находження дитини у міні-групи «Малюк» сплачував батько ОСОБА_1 , додаткові заняття для всебічного розвитку ОСОБА_9 , а саме заняття з вчителем-логопедом, дитячий фітнес тренер, також сплачував батько. ОСОБА_9 завжди відвідував всі екскурсії зазначені по віку дитини разом з міні-групою, які також сплачує ОСОБА_1 .

У той же час, ОСОБА_7 , мати, телефонувала на номер керівника Домашньої міні групи «Малюк» ОСОБА_14 раз на місяць, або й на два місяці і розпитувала як розвивається дитина. Одного разу прийшла в групу і вчинила напад на працівників закладу, спричинивши психологічні травми в інших діток, а також спричинила тілесні ушкодження працівниці групи. Після цього ОСОБА_7 жодного разу не телефонувала і не цікавилась дитиною (а.с.17).

Рішенням виконкому Новозаводської районної ради м. Чернігова від 09 липня 2018 року №152 затверджено висновок щодо доцільності місця проживання малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, ОСОБА_1 (т.1 а.с.142-143)

Згідно консультативного висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 23 серпня 2019 року №908 ОСОБА_10 проживає з батьком ОСОБА_1 і останній приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини (т.1а.с.59-61).

Згідно Консультативного висновку комунального закладу Чернігівського навчально-реабілітаційного центру № 2 Чернігівської міської ради від 27 серпня 2019 року, ОСОБА_10 потребує індивідуальної форми навчання, подальшої корекції когнітивної та емоційно-вольової сфер, постійного контролю та супроводу батька (а.с.10).

Згідно консультативного висновку психолога Закладу охорони здоров`я центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю «Відродження» ОСОБА_15 від 10 жовтня 2019 року дитина ОСОБА_10 відчуває емоційну близькість з бабусею, головний в сім`ї тато. Тата сприймає як людину спокійну, врівноважену, готовою прийти на допомогу. Маму сприймає як імпульсивну, нетерплячу, агресивну.

Рекомендації: корекційна робота, спрямована на розвиток основних характеристик: уваги, стійкості, продуктивності, обсягу (а.с.144).

Відповідно до Висновку експерта № 65 від 17 листопада 2021 року за результатами проведення судово-психологічної експертизи у цивільній справі № 461/5017/21 Державною установою «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_10 у теперішній час знаходиться в комфортних та безпечних умовах, які забезпечують його потреби в навчанні, розвитку та відпочинку.

До психологічних особливостей неповнолітнього ОСОБА_10 відносяться: нормативні показники (невисока норма) сформованості та розвитку когнітивних процесів. В його особистісній сфері визнаються: активність, емоційна виразність , сенситивність та чутливість, швидке пересичення нецікавою для себе діяльністю, безпосередність поведінки, здатність дотримуватись власних інтересів та своєї позиції за умови відсутності покарань, природна для віку орієнтованість на авторитет дорослих за наявності власних переконань, вибіркова комунікабельність та сором`язливість у контактах.

У теперішній час аналіз емоційного стану ОСОБА_10 свідчать про присутність ізолюваних негативних переживань, які пов`язані з актуальною сімейною ситуацією дитини.

На період дослідження не виявлені ознаки, що дозволяють припустити сторонній вплив на формування у неповнолітнього ОСОБА_10 негативної оцінки сімейної ситуації. Відповідно й ознаки, які б дозволили стверджувати про наявність нав`язування чужої думки або деформованого ставлення дитини до сімейної ситуації - не виявлено.

ОСОБА_1 виявляє сприятливі характерологічні особливості та відповідальне батьківське ставлення до дитини педагогічно-адекватні настанови виховної поведінки, які обумовлюють відчуття благополуччя у теперішній час та у перспективі адекватний розвиток дитини та гармонійне становлення особистості. На емоційний стан дитини впливає сама сімейна ситуація окремого проживання батьків, що призводить до появи у нього негативних переживань з цього приводу (т.1 а.с.146-150)

Згідно «Висновку за результатами психодіагностичного обстеження ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на звернення його батька ОСОБА_1 від 24 вересня 2021 року», дитина має відчуття захищеності і безпеки, міцний надійний емоційний зв`язок з боку свого батька, розуміння ним своїх потреб та адекватну участь у своєму житті.

У стосунках між батьком та сином доведено емоційний комфорт, психологічна рівновага, душевне єднання, розуміння, спокій та повага. Батько доброзичливо і постійно орієнтований на дитину. ОСОБА_9 спокійний з ним, радісний, його легко можна заспокоїти.

Батько створює емоційну базу впевненої в собі особистості.

ОСОБА_9 відчуває, що він може покластися на нього та отримати потребу в близькості, емоційну підтримку і захист, та не хоче втрачати зв`язок із ним.

В таких умовах ОСОБА_9 має усі можливості для самореалізації та самоствердження. Середовище в яких перебуває дитина безпечне, спокійне, стабільне та є сприйнятливим для психоемоційного здоров`я.

З батьком прослідковується психологічна близькість і позитивна емоційна насиченість у стосунках. Батько створив всі необхідні умови для того, щоб дитина розвивала, навчалась, та відчувала себе у безпеці.

Проживання дитини з батьком є сприятливим для особистісного розвитку дитини.

Відібрання дитини від батька є неможливим, це причинить нанесення ушкодження психічному здоров`ю та відбудеться пряма загроза формуванню значної психологічної травми, такий негативний досвід дитина перенесе в доросле життя.

У ОСОБА_9 простежується позитивне налаштування на майбутнє, комфортний психологічний стан в місці, де він проживає, позитивне ставлення до себе і родини.

Не виконання рекомендацій психолога призведе до повторного психічного травмування, погіршення емоційного розвитку ОСОБА_9 , погіршення почуття його власної гідності та психологічній цілісності, сформують депресивні стани, розлади соціальної адаптації, труднощі у стосунках з оточуючими, порушення самооцінки, невмотивованої агресії, деформації прив`язаності, розвитку надмірної тривожності, суїцидальної поведінки, психосоматичних захворювань, психічні захворювання, порушення статево-рольової ідентифікації та засвоєння гендерних ролей. (т.1 а.с.153-158).

07 липня 2022 року рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 227 «Про особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей», затверджено висновок щодо визначення місця проживання дитини, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 .

Згідно висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 227 від 07 липня 2022 року на виконання ухвали суду від 28 квітня 2022 року підтверджує доцільність залишити дитину проживати з батьком.

Встановлено при проведенні обстеження наявність у позивача самостійного доходу, створення ним для сина належних умов для виховання та розвитку за місцем їх спільного протягом останніх п`яти років проживання, безпосередню участь лише батька у догляді за станом здоров`я сина та виконання ним всіх рекомендацій лікарів. В той час, як мати жодного разу не приходила на прийом до лікаря та не цікавилася станом здоров`я дитини, мати дитини спілкується з адміністрацією школи лише шляхом листування (т.2 а.с.9-11).

Спеціалістами Управління (служби) у справах дітей Чернігівського міського центру соціальних служб складено акт обстеження умов проживання ОСОБА_10 за місцем фактичного його проживання АДРЕСА_5 , де створені всі умови для його проживання (т.2 а.с.12).

Згідно висновку, складеного за результатами психодіагностичного обстеження ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на звернення його батька ОСОБА_1 від 24 вересня 2021 року» син ОСОБА_9 , проживаючи з батьком знаходить поряд із ним психологічний комфорт та підтримку, де відповідно буде проходити процес самосвідомості, формування та розвиток його особистості. Проживання дитини з батьком є сприятливим для особистісного розвитку дитини. Відібрання дитини від батька є неможливим, оскільки це причинить нанесення ушкодження психічному здоров`ю та відбудеться пряма загроза формуванню значної психологічної травми.

Наведені докази в їх сукупності підтверджують доцільність проживання дитини з батьком.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2017 року проживає з батьком в м. Чернігові, забезпечений всім необхідним, між ними закріпився міцний емоційний зв`язок та дитина має вже сформований сталий побут, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки це відповідає якнайкращим інтересам ОСОБА_10 та сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку.

Доводи апеляційної скарги про перебування дитини в небезпеці в м. Чернігові у воєнний час, не спростовують висновків суду, оскільки воєнний стан введено на всій території України, на даний час на території Україні немає повністю безпечних місць, крім цього судом встановлено, що в місці де проживає син сторін в підвалі облаштоване бомбосховище.

Покликання в апеляційній скарзі на наявність рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю, яке вже набуло законної сили, також не спростовують висновку суду першої інстанції оскільки спірні правовідносини є триваючими, обставини справи суттєво змінилися, ОСОБА_9 зростає в комфортних, безпечних, спокійних, стабільних, сприятливих для його психоемоційного здоров`я умовах, які в повному обсязі забезпечують його потреби в навчанні, всебічному розвитку та відпочинку.

Ці обставини засвідчують підставність та своєчасність позовних вимог ОСОБА_16 щодо визначення місця проживання ОСОБА_9 з ним з метою належного вчасного забезпечення дотримання прав та інтересів дитини на зростання у сприятливих умовах.

Можливість зміни попередньо визначеного судом місця проживання дитини ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_6 не є підставою для відмови у позові ОСОБА_16 , оскільки, як встановлено, що ОСОБА_6 давно втратила психоемоційний контакт з дитиною і остання не сприймає її як матір.

Зазначене також підтверджується й судовою практикою, зокрема, такий висновок містить Постанова Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 754/9014/19: у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дітей може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що мати ОСОБА_8 ОСОБА_6 , яка із слід представників позивача, на даний час перебуває за межами України, безсумнівно має відігравати важливу роль його житті, має право та обов`язок піклуватися про його здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. У даному випадку ОСОБА_6 не позбавляється можливості спілкуватися з ОСОБА_8 та участі у його вихованні та утриманні. Відповідачка, як мати дитини, може реалізувати своє право шляхом досягнення нових домовленостей з батьком щодо встановлення часу спілкування з дитиною у позасудовому порядку або за судовим рішенням.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 березня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.