Справа № 1512/2-1526/11
Провадження № 6/947/109/23
УХВАЛА

21.03.2023

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

За участю

Представника заінтересованої особи ОСОБА_1 адвоката Гайси А.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву подану адвокатом Тарановою Н.В. в інтересах ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільної справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської Ради до ОСОБА_1 за участю третіх осіб Одеської міської Ради, ОСОБА_2 про приведення об`єкту до попереднього стану, позовом третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи Одеської міської Ради про усунення перешкод у користуванні власністю, приведення об`єкту до попереднього стану шляхом знесення самочинно збудованих будівель і споруд та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи Одеська міська рада, ОСОБА_2 , Інспекція ДАБК в Одеській області,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 24.02. надійшла заява яка подана адвокатом Тарановою Н.В. в інтересах ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільної справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської Ради до ОСОБА_1 за участю третіх осіб Одеської міської Ради, ОСОБА_2 про приведення об`єкту до попереднього стану, позовом третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи Одеської міської Ради про усунення перешкод у користуванні власністю, приведення об`єкту до попереднього стану шляхом знесення самочинно збудованих будівель і споруд та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи Одеська міська рада, ОСОБА_2 , Інспекція ДАБК в Одеській області.

Розгляд даної заяви було призначено на 16.03.2023 року, однак у судовому засіданні від ОСОБА_1 було заявлено клопотання про відкладено розгляду заяви, у зв`язку із неможливістю його представника бути присутнім на судовому засіданні. Перед початком судового засідання на питання головуючого як сторона заявника так і ОСОБА_1 висловили свою довіру складу суду.

Клопотання ОСОБА_1 було задоволено і розгляд заяви перенесено на 21.03.2023 року.

Від ОСОБА_1 20.03.2023 року надійшло письмова заява про відвід головуючому по справі у зв`язку із сумнівом у об`єктивності та неупередженості головуючого.

Ухвалою від 21.03.2023 року заява про відвід визнана необґрунтованою та відмовлено у відводі.

У судовому засіданні 21.03.2023 року заявник ОСОБА_2 наполягала на видачі дублікату вважаючи що строк на звернення до суду не було порушено а тривалість невиконання рішення пов`язано із діями відповідача.

Заінтересована особа ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви, вважаючи недоведеність самого факту втрати виконавчого листа що перешкоджає видачі дублікату а крім того наполягали на пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання що унеможливлює видачу і дублікату виконавчого листа. Крім того, представник боржника та сам боржник наполягали на відкладення розгляду заяви для додаткового з`ясування самого факту втрати виконавчого листа.

Як встановлено судом 14.04.2008 року до Київського районного суду міста Одеси звернулась Київська районна адміністрація Одеської міської ради (далі Київська РА ОМР) з позовними вимогами до ОСОБА_4 про приведення у попередній стан, відповідно до схематичного плану, здійсненого в «Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» (далі - МБТІ та РОН) від 05.11.1994 року, присадибної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом знесення двоповерхової будівлі за власний рахунок відповідачки.

Позовні вимоги змінювались декілька разів, та остаточно 10.07.2014 року були заявлені вимоги Київської РА ОМР, треті особи: ОМР, ОСОБА_2 та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю (далі Інспекція ДАБК) в Одеській області, до ОСОБА_1 про зобов`язання власними силами та за рахунок власних коштів привести у попередній стан 31/1000 частину об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , відповідно до технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством (далі КП) «ОМБТІ та РОН від 17.09.2009 року, шляхом: знесення чотирьохповерхового будинку під літ. «А1» та побудови під літ. «б», та приведення до попереднього стану дачної будівлі літ. «Б» та дачної будівлі літ. «А».

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 , як суміжний землекористувач, просила суд зобов`язати ОСОБА_1 знести чотирьохповерхову будівлю під літ. «А1», яка розташована на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , яка порушує права третьої особи.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги Київської РА ОМР та ОСОБА_2 не визнав, та заявив зустрічний позов, в якому просив визнати право власності на самовільно збудоване нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на індивідуальний дачний будинок згідно з технічним паспортом, виготовленим КП «ОМБТІ та РОН» від 17.09.2009 року №4с-54-41.

Відповідно до уточненої зустрічної позовної заяви від 26.12.2013 року, ОСОБА_1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог Київської РА ОМР та ОСОБА_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року позовні вимоги Київської РА ОМР були задоволені та зобов`язано ОСОБА_1 власними силами та за рахунок власних коштів привести у попередній стан 31/1000 частину об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» від 17.09.2009 року шляхом: знесення чотирьохповерхового будинку під літ. «А1», побудови під літ. «б», та приведення до попереднього стану дачної будівлі літ « Б» і дачної будівлі лі. « А».

Задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи ОМР, та зобов`язано ОСОБА_1 знести чотирьохповерхову будівлю під лі. «А1» яка розташована на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати на користь Київської РА ОМР у розмірі 7,50 грн., та на користь ОСОБА_2 у розмірі 7232 (сім тисяч двісті тридцять дві) грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

14.10.2014 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа .

22.10.2014 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист щодо зобов`язання ОСОБА_1 знести чотирьохповерхову будівлю під лі. «А1» яка розташована на земельної ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

28.10.2014 року виконавчий лист було подано до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, та постановою старшого державного виконавця Шатохіна О.П. від 31.10.2014 року було відкрито виконавче провадження №45273062 з виконання виконавчого листа №1512/1-1526/11 про зобов`язання ОСОБА_1 знести чотирьохповерхову будівлю під лі. «А1» яка розташована на земельної ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно постанови старшого державного виконавця Першого Київського ВДВС ОМУЮ Шатохіна О.П. від 29.12.2015 року виконавче провадження №45273062 з примусового виконання виконавчого листа №1512/1-1526/11 було закінчено на підставі п.11 ч.1 ст. 49, ст. 50 ЗУ « Про виконавче провадження» у зв`язку із неможливістю виконання рішення суду із поверненням виконавчого листа до суду, який його видав.

23.02.2016 року із заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження до Апеляційного суду звернувся ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставив питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року, та постановлення нового, яким у задоволенні позовів Київської РА ОМР та ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою від 16.03.2016 року апеляційний суд Одеської області поновив ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року та відкрив апеляційне провадження.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року було задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року було скасовано та відмовлено у задоволенні позову Київської РА ОМР до ОСОБА_1 , треті особи ОМР, ОСОБА_2 , про приведення об`єкту до попереднього стану, за позовом третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОМР, про усунення перешкод у користуванні власністю, приведення об`єкту до попереднього стану, шляхом знесення самочинно збудованих будівель і споруд та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Київської РА ОМР, треті особи ОМР, ОСОБА_2 , інспекція ДАБК в Одеській області .

Однак, постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року, в частині вирішення позову Київської РА ОМР, було скасовано і провадження у справі було закрите. Рішення апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року, в частині вирішення позову ОСОБА_2 було скасовано і в цій частині було передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 05.12.2022 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року, в частині позовних вимог третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Одеська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю, приведення об`єкту до попереднього стану, шляхом знесення самочинно збудованих будівель і споруд, залишено без змін.

20.12.2022 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про видачу виконавчого листа, однак вказаний виконавчий лист листа №1512/1-1526/11 про зобов`язання ОСОБА_1 знести чотирьохповерхову будівлю під лі. «А1» яка розташована на земельної ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , виданий 22.10.2014 року у суді не було знайдено.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 року у справі №419/310/12 дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа № 2/419/1138/2012 були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Разом із тим, частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року та діяв на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - Закон № 1404-VIII), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його постановлення.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону № 606-XIV).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону № 606-XIV).

Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

У відповідності до вимог ст. 48 Закону № 606-XIV виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Аналогічні вимоги містяться у ч.1 ст. 38 Закону № 1404-VIII.

Таким чином судом встановлено, що після повернення, гідно постанови державного виконавця від 29.12.2015 року, у стягувача ОСОБА_2 було наявне право протягом року повторно звернути виконавчий лист до виконання.

Одночасно із цим з моменту прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом та відкриття апеляційного провадження 16.03.2016 року, повторне подання вказаного виконавчого листа до виконання не мало юридичного сенсу, так як такий виконавчий лист підлягав поверненню у зв`язку із відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ.

Таким чином , суд дійшов висновку, що неподання після закриття виконавчого провадження 29.12.2015 року виконавчого листа для повторного виконання , у зв`язку із чим на момент розгляду питання видачі дублікату виконавчого листа формально сплив встановлений законом термін звернення даного виконавчого листа до виконання має поважні причини розгляд весь цей час справи у порядку апеляційного та касаційного провадження а тому є підстави для поновлення строку для пред`явлення даного виконавчого листа до виконання.

При розгляді даного питання суд враховує принцип jura novit curia ( суд знає закон ), про обов`язковість застосування якого Велика Палата ВС нагадала в постанові від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, зазначивши , що «самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту», а тому розглядаючи питання можливості видати дублікати виконавчого листа, розглядає і питання щодо строку пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання та наявність/відсутність поважності причин для можливості поновлення строку при відсутності окремої заяви від стягувача стосовно поновлення строку.

Що стосується питання доведеності втрати виконавчого листа як обов`язкової умови видання дублікату, суд враховує наступне

За змістом постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2015 року виконавчий лист направлений до суду , який його видав. У Київському районному суді м. Одеси вказаного виконавчого листа немає. Стягувач не може бути обтяжений тягарем доведення обставин, які не залежали від нього щодо встановлення особи винної у загубленні виконавчого листа. Враховуючи викладене суд вважає що наявні «переконливі докази» відсутності оригіналів виконавчого листа, що є підставою для висновку про його втрату.

Всі перелічені обставини: наявність рішення , яке набрало законної сили та яким визначені зобов`язання боржника які не виконані; відсутність відкритого або виконаного боржником виконавчого провадження; відсутність оригіналу виконавчого листа не з вини стягувача; наявність поважних причин для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання дозволяють суду дійти висновку про можливість задоволення заяви поданої адвокатом Тарановою Н.В. в інтересах ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи Одеської міської Ради, та зобов`язання ОСОБА_1 знести чотирьохповерхову будівлю під лі. «А1» яка розташована на земельної ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 353,354,447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву подану адвокатом Тарановою Н.В. в інтересах ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільної справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської Ради до ОСОБА_1 за участю третіх осіб Одеської міської Ради, ОСОБА_2 про приведення об`єкту до попереднього стану, позовом третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи Одеської міської Ради про усунення перешкод у користуванні власністю, приведення об`єкту до попереднього стану шляхом знесення самочинно збудованих будівель і споруд та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи Одеська міська рада, ОСОБА_2 , Інспекція ДАБК в Одеській області.

Видати дублікат виконавчого листа №1512/1-1526/11 Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи Одеської міської Ради, та зобов`язання ОСОБА_1 знести чотирьохповерхову будівлю під лі. «А1» яка розташована на земельної ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

Поновити строк на пред`явлення дублікату виконавчого листа №1512/1-1526/11 Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2014 року до виконання.

Повний текст ухвали буде виготовлено протягом п`яти днів після проголошення вступної та резолютивної частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили після оголошення але може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складений 22.03.2023 року.

Суддя Луняченко В. О.