Справа № 214/3857/22
12 січня 2023 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сіденка С.І.,
за участю: секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/3857/22
за позовною заявою Виконкому Саксаганської районної у місті ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 1: Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 2: Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Дніпропетровської обласної ради,
про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Представник Виконкому Саксаганської районної у місті ради Старовойт В.В., діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду 09.08.2022 з позовною заявою, в якій просить суд: позбавити ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина, або опікуна, на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; накласти заборону на відчуження майна у вигляді житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Ухвалою від 05.10.2022 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 02.11.2022 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті.
Представник позивача Іванова О.В. у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, суду надала заяву, в якій просила провести судовий розгляд за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, до суду заяв про розгляд справи за її відсутності або клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відзиву не подано.
Треті особи участь своїх представників у судовому засіданні не забезпечили.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, важливість предмета розгляду, який стосується захисту інтересів малолітньої дитини, з метою дотримання строків розгляду справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення судового засідання, її повторну неявку до суду, не подання відзиву, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , про що Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис №982. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками малолітнього ОСОБА_2 є: ОСОБА_1 - мати, ОСОБА_1 - батько.
В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №214/7560/19 за позовом Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради, в інтересах дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Рішенням від 16.08.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.03.2022 рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2021 змінено, доповнено резолютивну частину рішення абзацом: «Покласти на орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради контроль за виконання батьківських обов`язків відповідачем ОСОБА_1 ». Попередити ОСОБА_1 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 та рішенні у справі «Олссон проти Швеції» від 27.02.1992 зазначив, що «…між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Частинами 1-3 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини , піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
У відповідності до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, відмови забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявлення щодо неї батьківського піклування, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав.
В розумінні п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування обов`язками.
Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п. 15 вказаної постанови.
Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо виховання дитини мають бути безспірними.
При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок.
Так, висновком виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 04.08.2022 №10/39-2328, вирішено за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, у ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, яке виражається у її пасивній поведінці по відношенню до сина, відсутності з її боку піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, не прийняття участі в житті та вихованні дитини. При цьому така поведінка ОСОБА_1 , на переконання суду, є винною та свідомою.
Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачки на передбачене ст. 169 СК України її право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни її поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав з переосмисленням її ставлення до дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Як слідує з положень ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Оскільки відповідачка є фізично здоровою особою в працездатному віці, зобов`язана утримувати свою дитину, не дивлячись на фактичну відмову від неї, доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення зі ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття - на користь державного закладу, у якому буде перебувати дитина, або опікуна.
Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.
Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї.
Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.
Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.
Разом з тим, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Однак, представником позивача у порушення ст. 81 ЦПК України не надано суду доказів на обґрунтування зазначеної частини позовних вимог, а саме доказів реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , доказів того, що дитина має будь-яке відношення до вказаної квартири та доказів того, що вказана квартира зареєстрована саме за відповідачкою на праві власності, а не вона є там лише зареєстрованою, позаяк у разі задоволення даних вимог, можуть бути порушені права власників вказаної квартири.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Оскільки позивач на підставі п. 14 ч. 1 ст. 3 СК України звільнений від сплати судового збору за подання заяви про захист прав малолітньої дитини, виходячи з результату вирішення спору зі ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.
В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 128, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Частково задовольнити позовну заяву виконкому Саксаганської районної у місті ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Комунальний заклад «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати зі ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина, або опікуна, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів звернути до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відомості про сторін:

Позивач: виконком Саксаганської районної у місті ради, , юридична адреса: вул. Володимира Великого, буд. 32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 1: Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, юридична адреса: вул. Павла Глазового, буд. 4а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 2: Комунальний заклад «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради, юридична адреса: бул. Маршала Василевського, буд. 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Суддя Сіденко С.І.