Номер провадження: 22-ц/813/3293/23
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №522/13316/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання привести нежитлове приміщення у первісний стан за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року у складі судді Бондар В.Я.,-

в с т а н о в и в :

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 4 липня 2019 року скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено; зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_4 власними силами і за свій рахунок відновити нежитлове приміщення 14 (колишня квартира АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» станом на 9 лютого 2006 року; стягнуто з відповідачів в рівних частках на користь позивачів судові витрати (т.3 а.с.48-52).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 8 червня 2022 року заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року залишено без задоволення (т.3 а.с.132-133).

14 червня 2022 року ОСОБА_5 подала заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа, виданого на виконання постанови Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року про зобов`язання ОСОБА_5 , ОСОБА_4 власними силами і за свій рахунок відновити нежитлове приміщення 14 (колишня квартира АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Одеське МБТІ та РОН» станом на 9 лютого 2006 року (т.3 а.с.158-164).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2022 року заяву ОСОБА_5 про зупинення примусового виконання за виконавчим листом, виданим Приморським районним судом м. Одеси в справі №522/13316/18, залишено без задоволення (т.3 а.с.174).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року заяву ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення (т.3 а.с.182-185).

Висновок суду мотивовано тим, що виконавчий лист видано на виконання рішення, що набрало законної сили. До підстав для невиконання рішення суду відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника або ж передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника, або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа, або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення. Обставини, на які посилається заявник, не ототожнюються з підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення заяви (т.4 а.с.1-7).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права полягає в наступному.

Щодо підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, то відсутність скасованої державної реєстрації є першопричиною неможливості виконання рішення. Одеський апеляційний суд встановив, що проведена відповідачами реконструкція має ознаки самочинності будівництва, на цій підставі вимоги позивачів були задоволені. Проте, 23 квітня 2018 року відповідачами було зареєстроване право власності на проведену реконструкцію, тому у разі визнання апеляційним судом реконструкції самочинною та застосування наслідків самочинності (знесення, перебудова) є необхідним зареєстроване право власності скасувати. Отже, вірне формулювання позовних вимог у подібних спорах включає в себе як здійснення будівельних робіт для усунення встановлених порушень чи повернення майна до попереднього стану, так і скасування зареєстрованого права власності на цей самочинний об`єкт. Оскільки відповідно до поточної судової практики скасовується саме рішення державного реєстратора щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вилучається лише інформація та документи щодо здійснення протиправної реконструкції. У такому разі чинними вважаються відомості, які відображали майно до реконструкції та до прийняття скасованого рішення державного реєстратора. Оскільки у справі №522/13316/18 рішення реєстратора про внесення змін до Реєстру щодо приміщення №14 не скасоване, фактично склалася ситуація, коли право власності входить в резонанс і протиставляється судовому рішенню. Це пов`язано з тим, що не змінюючи відомості про право власності, які містяться у Реєстрі, суд зобов`язав видозмінити саме майно настільки, що в кінцевому результаті призведе до невідповідності зареєстрованих показників про власність самій конфігурації цієї власності. У цьому зв`язку якщо на виконання рішення відповідачами будуть здійснені будівельні роботи, є необхідним також привести інформацію про приміщення №14 в Реєстрі у відповідність до тих фактичних характеристик, що набуде майно після закінчення перебудови. Окрім того, у зв`язку із задоволенням вимог з невірним способом захисту ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повинні будуть отримувати та виготовляти усі передбачені законодавством дозвільні та технічні документи на будівництво: дозвіл від Одеської міської ради, повідомлення про початок будівельних робіт, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, проектну документацію тощо. Отже, задоволення судом вимог у даній справі передбачає не просто здійснення будівельних робіт для повернення у стан майна, що існував до перебудови, а фактично зобов`язує провести реконструкцію (при цьому самостійно вчинити усі дії по її легалізації) на базі того технічного паспорта, що поданий з позовом.

Відновити приміщення відповідно до вказаного у рішенні технічного паспорта неможливо, бо технічний паспорт, у відповідності до якого приміщення повинне бути приведено, є неналежним і за ним не може бути проведено реєстрацію змін до Реєстру. Оскільки відповідачами за результатами визнаної самочинною реконструкції було виготовлено новий технічний паспорт від 26 березня 2018 року, то технічний паспорт від 9 лютого 2006 року відсутній та відновити його можливості немає. Між виконанням та судовим рішенням відсутній зв`язок. Оскільки відсутність скасованої реєстрації самочинного будівництва передбачає отримання дозвільних документів, то втрачається безпосередній зв`язок між присудженим обов`язком та виконанням. За результатами реконструкції буде неможливо довести, що боржники здійснили саме відновлення приміщення відповідно до технічного паспорта від 9 лютого 2006 року. Навіть якщо боржники вчинять перебудову, державний виконавець не зможе прийняти виконання судового рішення та закінчити виконавче провадження, оскільки реконструкція юридично не буде пов`язана саме з технічним паспортом від 9 лютого 2006 року, а тому боржники позбавлені можливості довести, що ними були виконані свої зобов`язання. Крім того, рішенням не розглядалося питання щодо цільового призначення майна, щодо внутрішніх систем.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі №61-1592св17, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Зокрема, до матеріально-правових підстав віднесено неможливість виконання. Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом. Зміна способу виконання не зможе вирішити ті проблемні питання, що були викладені у заяві про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. З юридичної точки зору причиною неможливості виконання постанови Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року є невірно обраний спосіб захисту. Тому, виконавчий лист у справі №522/13316/18 є таким, що не підлягає виконанню, суд в оскаржуваній ухвалі прийшов до помилкових висновків.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. До підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню) відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника, або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа, або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №910/9026/13 від 12 жовтня 2018 року, в межах розгляду заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішення обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється. Обставини, на які посилається заявник, не ототожнюються з підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, неможливість виконання постанови апеляційного суду не доведена. Лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, який додано до заяви, вказує лише на те, що виконання постанови апеляційного суду передбачає виконання будівельних робіт, що зобов`язує забудовника дотримуватися діючого законодавства у сфері містобудівної діяльності з отриманням всієї необхідної документації, у тому числі дозвільної. Реєстрація права власності відповідачів, цільове призначення спірного самочинного будівництва тощо не має будь-якого відношення до предмету спору та обов`язку відповідачів усунути наслідки самочинного будівництва. Доводи стосовно технічного паспорту, згідно якого слід здійснити перебудову, неспроможні, суд вже надавав правову оцінку наведеному письмовому доказу під час апеляційного перегляду рішення (а.а.33-34, 55).

ОСОБА_5 надала пояснення на відзив на апеляційну скаргу, за змістом яких підтримала доводи скарги (а.с.39-40).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Судовим рішенням у справі №522/13316/18 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зобов`язано власними силами і за свій рахунок відновити нежитлове приміщення згідно технічного паспорта, виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» станом на 9 лютого 2006 року.

Спірне нежитлове приміщення створене внаслідок реконструкції квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що судовим рішенням визнана такою, що має ознаки самочинного будівництва.

2 лютого 2022 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи на виконання постанови Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у справі №522/13316/18.

Заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, подано боржником ОСОБА_5 та розглянуто судом в порядку статті 432 ЦПК України.

У застосуванні частини 2 статті 432 ЦПК України судова практика при визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, розглядає матеріально-правові та процесуально-правові підстави. До матеріально-правових підстав відносять, зокрема, припинення зобов`язання добровільним виконанням боржником обов`язку поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язання переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання тощо.

Заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, заявлено з матеріально-правових підстав, наявність яких обґрунтовано неможливістю виконання судового рішення через невірно обраний спосіб захисту.

Обґрунтовуючи неможливість виконання судового рішення невірно обраним способом захисту, заявник ОСОБА_5 тим самим намагається в порядку частини 2 статті 432 ЦПК України переглянути судове рішення апеляційної інстанції по суті спору, переоцінити встановлені судовим рішенням обставини справи, дослідити докази з прийняттям відповідних висновків, що на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, процесуальним законом не передбачено.

Судова практика орієнтує на те, що в межах розгляду заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Припинення обов`язку боржника у даній справі як такого не встановлено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що доданий до заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не доводить неможливість виконання судового рішення, оскільки викладене в листі роз`яснення вказує на необхідність дотримання діючого законодавства у сфері містобудівної діяльності в тому числі й у разі передбаченого частиною 7 статті 376 ЦК України такого механізму захисту від самочинного будівництва як зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову, яка в даному випадку полягає у приведенні приміщення до попереднього стану.

Реєстрація права власності відповідачів, цільове призначення спірного самочинного будівництва не є перешкодою для виконання встановленого судом обов`язку усунути наслідки самочинного будівництва.

Технічний паспорт це документ, який містить відомості щодо проведеної технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, зокрема інформацію про його місцезнаходження (адресу), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт, тощо.

Технічний паспорт не підтверджує право власності та, відповідно, не заміняє собою правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомого майна, не дає право володіти, користуватись чи розпоряджатись нерухомістю, оскільки це лише документ, який фіксує технічні дані об`єкта.

Обґрунтування неможливості виконання судового рішення відсутністю технічного паспорта від 9 лютого 2006 року неспроможне, оскільки значення має не сам технічний паспорт як документ, а відомості щодо проведеної технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, що були встановлені бюро технічної інвентаризації та відображені станом на 9 лютого 2006 року у технічному паспорті.

Наразі підстави для визнання виданого судом у справі №522/13316/18 виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Справа призначалась до розгляду на 22 грудня 2022 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», «SMS»-повідомлення «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 22 грудня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року про відмову у визнанні таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа, виданого в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання привести нежитлове приміщення у первісний стан залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 6 лютого 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова