Справа № 185/1572/22
Провадження № 2/638/1615/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Кутоманової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання., -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду і до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є сином відповідача. На час звернення із позовом, зазначає, що навчається на денній формі за кошти державного бюджету в Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна. Батьки разом не проживають, після розірвання шлюбу між батьками він залишився проживати разом з матір`ю, батько сплачував аліменти до його повноліття. Вказує, що мати перебуває у декретній відпустці, у зв`язку з чим їй одній важко його утримувати. Зазначає, що батько працює шахтарем, має постійну роботу, отримує заробітну плату, на обліку у лікарів не значиться, інших аліментів не сплачує, тим самим спроможний надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з викладеним просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого проти позовних вимог заперечує частково. Зазначає, що позивач дійсно є його сином. Однак, просить врахувати, що у 2013 році він уклав шлюб із ОСОБА_3 , від якого у них народилась дитина донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій він, як батько, надає утримання. Також разом з ними проживає неповнолітня дитина дружини, який також знаходиться на частковому його утриманні. Крім того, у м.Павлограді Дніпропетровської області проживає його мати, яка є пенсіонеркою та яка також знаходиться на його утриманні. Також вказує, що наразі позивач перебуває на дистанційній формі навчання у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, він є працездатним та має можливість самостійно заробляти кошти на своє матеріальне забезпечення. На підставі викладеного, позовні вимоги просить задовольнити частково та вважає за доцільне стягнути з нього аліменти на навчання сина у розмірі 1/20 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання позивача.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.03.2022 року позовну заяву передано до Диканського районного суду Полтавської області за підсудністю.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 07.04.2022 року позовну заяву передано до Дзержинського районного суду м.Харкова за підсудністю.

Ухвалою суду від 21.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про що також свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Після досягнення повноліття, ОСОБА_1 продовжив навчання у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна на денній формі навчання, на держбюджетній основі, про що свідчить Довідка, видана Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна №197/1701 від 11.01.2023 року.

Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У вказаній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Згідно із ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини щодо наявності у відповідача на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.07.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №647.

Разом із тим, зазначені обставини не звільняють відповідача у повному обсязі від обов`язку надання матеріальної допомоги позивачу, однак впливають на розмір такої допомоги. При цьому суд зауважує, що обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, покладається на обох батьків, та те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що на його утриманні перебуває матір, яка є пенсіонеркою та неповнолітній син його дружини. На підтвердження вказаних обставин останній надав суду копію копію пенсійоного посвідчення № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 та копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що вказані документи не є належними, допустимими та достатніми доказами того, що вказані особи перебувають на утриманні ОСОБА_2 . Крім того, один лише факт проживання неповнолітнього сина дружини за місцем мешкання відповідача не підтверджує того, що останній перебуває на його утриманні.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлений до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача розмір аліментів в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості.

З огляду на викладене, визначаючись щодо розміру стягнення аліментів, суд враховує той факт, що повнолітній ОСОБА_1 здобуває вищу освіту, навчається на денній формі на бюджетній основі, стан здоров`я відповідача (доказів про те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я або потребує лікування суду надано не було), те, що відповідач на утриманні має неповнолітню дитину, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку надав належні та неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а також часткове визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовною заявою був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.182, 183, 198, 199, 200 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.3-5, 11-13, 76- 82, 83, 89, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Харківському національному університеті імені В.Н.Каразіна у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.02.2022 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 06.02.2023 року.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_5 , АДРЕСА_2

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк