г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1335/21
Номер провадження 2/213/47/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Мазуренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гусарової О.С.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за безпідставно набуту теплову енергію,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що АТ "Криворізька теплоцентраль" є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення та з жовтня 2013 року є виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі є власниками вказаного нежитлового приміщення в житловому будинку та на адресу приміщення позивачем направлено листи від 13 січня 2021 року з вимогами підписати підготовлені позивачем два екземпляри Договору купівлі-продажу теплової енергії, однак такі листи відповідачами отримано не було та повернуто на адресу позивача.

Система опалення нежитлового приміщення відповідачів є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку АДРЕСА_2 , а отже відповідачі фактично отримували теплову енергію.

Згідно з актом позивача від 08 грудня 2020 року №457 встановлено, що в приміщенні зоомагазина за адресою: АДРЕСА_1 здійснено самовільне втручання в діючу систему теплопостачання, яке призводить до порушення теплового балансу житлового будинку.

Між сторонами фактично склались господарські відносини, що породили взаємні обов`язки. Відповідачі продовжують ухилятися від укладення договору на постачання теплової енергії. За період з жовтня 2013 року по лютий 2021 року заборгованість відповідачів склала 123 017,30 грн, яка повинна відшкодована позивачу. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та понесені судові витрати у справі.

У відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надходило клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав. Про причини неявки в судові засідання не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кафтасьєва Г.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Надала відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними, так як сплили строки позовної давності. Вказує, що не згодна з розміром вказаної заборгованості, оскільки не вказано механізм нарахування, відсутня кількість наданого тепла у виді вказаної кількості отриманих калорій, відсутні докази направлення рахунків відповідачам. Відповідачами жодних актів та договорів купівлі-продажу теплової енергії з позивачем не підписувалось.

Представник позивача надав відповідь на відзив, де зазначив, що твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що він не користувався послугами з постачання теплової енергії є необґрунтованими, оскільки АТ «Криворізька теплоцентраль» є єдиною теплопостачальною організацією, яка отримала ліцензію та має право на постачання та транспортування теплової енергії місцевими тепловими мережами у визначених районах міста (Довгинцівський, Жовтневий, Інгулецький, Саксаганський). Позивач відповідальний за подачу теплоносія на будинок і розподіляє спожиту теплову енергію між усіма власниками квартир та нежитлових приміщень. Нежитлове приміщення відповідачів підключене до системи центрального опалення будинку, нарахування за спожиту теплову енергію здійснено за тарифом «інші споживачі». Позивачем надані акти про подання теплової енергії відповідачам за вищевказаним житловим приміщенням. Відповідачами не надано доказів про відключення від системи централізованого опалення.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кафтасьєва Г.В. надала заперечення, де зазначила, що відповідачі набули у власність приміщення у 2014 році, за весь час жодних договорів про постачання тепло енергії не укладали. Приміщення було набуто у власність за відсутності приладів опалення. Долучений акт №457 від 18 листопада 2020 року вважає неналежним доказом самовільного втручання в систему опалення саме відповідачів.

Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2022 року заочне рішення суду від 08 вересня 2021 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованості за безпідставно набуту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 123017 грн 30 коп. скасовано.

Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року витребувано докази.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

01 листопада 2007 року позивачем укладено договір №15/2509а з ВАТ «ПівдГЗК» на постачання теплової енергії в гарячій воді (а.с.12-17, 20 т.2).

В переліці теплових навантажень до договору на надання теплової енергії ВАТ «ПівдГЗК» станом на 29 вересня 2005 року зазначено будинок

АДРЕСА_2 (а.с.21 т.2).

В переліці теплових навантажень до вказаного договору на надання теплової енергії ВАТ «ПівдГЗК» станом на 01 серпня 2007 року зазначено будинок

АДРЕСА_2 (а.с.18,19 т.2).

Рішенням Виконкому Криворізької міської ради №343 від 12 жовтня 2011 року надано згоду про передачу об`єктів теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому, Саксаганському районах міста Кривого Розу Дніпропетровської області від КПТМ «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» (а.с.11 т.2).

В переліці споживачів, що передаються до ДП «КТЦ» станом на 01 вересня 2013 року вказано вільне приміщення в будинку АДРЕСА_2 , площа 316,9 м2 та навантаження 0,0142 Гкал/год (а.с.23 т.2).

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є співвласниками нежитлового приміщення, вбудованого в підвальний та перший поверхи житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане приміщення належить відповідачам на праві приватної спільної часткової власності, з розміром часток 1/2, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.28-29 т.1). При цьому, право спільної часткової власності ОСОБА_2 на вказане нежитлове приміщення зареєстровано 31 жовтня 2013 року, за співвласником ОСОБА_1 28 листопада 2014 року.

Позивачем регулярно надавалися комунальні послуги до будинку АДРЕСА_2 , що також підтверджується відповідними Рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів, а також актами про подачу та припинення подачі теплоносія (а.с.32-54 т.1).

Із Акту №457 від 18 листопада 2020 року, складеного представниками АТ «Криворізька теплоцентраль», видно, що при обстеженні споживачів згідно із списком службової записки ВЗТЕ встановлено, що в приміщенні зоомагазина за адресою: АДРЕСА_1 здійснено самовільне втручання в діючу систему теплопостачання, яке призводить до порушення теплового балансу житлового будинку, та є порушенням п. 11 п.40, п. 41 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року №1198. Запропоновано відновити систему центрального опалення згідно проекту житлового будинку терміном до 02 грудня 2020 року (а.с.31 т.1).

На момент перевірки представником АТ «Криворізька теплоцентраль» припис на відновлення центрального опалення нежитлового приміщення не виконано, пропонується власнику негайно відновити систему центрального опалення згідно проекту житлового будинку та заключити договір купівлі-продажу теплової енергії з АТ «Криворізька теплоцентраль», що видно із акту №570 від 08 грудня 2020 року, складеного за участі представника відповідачів (а.с.31 зворотній бік аркуша т.1).

Листом АТ «Криворізька теплоцентраль» від 13 січня 2021 року відповідачу ОСОБА_2 як власнику нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , направлялось два екземпляра Договору купівлі-продажу теплової енергії з проханням підписати їх та повернути екземпляр договору на адресу товариства. Додатками до договорів є обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу, умови припинення постачання теплової енергії, дислокація (а.с.5-20). Відповідно до вказаних додатків до договору купівлі-продажу теплової енергії видно, що загальна площа нежитлового приміщення 149,4 м.кв. Обсяг теплової енергії на опалення вказаного нежитлового приміщення становить 0,0071 Гкал/год (а.с.12-18,20 т.1).

Аналогічні документи були направлені відповідачу ОСОБА_1 листом від 20 січня 2021 року (а.с.5-11,19 т.1).

Листи з договорами повернулись без вручення відповідачам із приміткою поштового відділення: адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.21,22 т.1). Таким чином, договори купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не укладено.

Згідно з наданим до суду розрахунком споживання теплової енергії відповідача ОСОБА_2 за період з 31 жовтня 2013 року по 01 березня 2021 року за адресою:

АДРЕСА_1 значиться заборгованість в розмірі 133 943,13 грн. Обсяг спожитої теплової енергії склав 84,23 Гкал (а.с.23-25 т.1).

За розрахунком споживання теплової енергії відповідача ОСОБА_1 за період з 28 листопада 2014 року по 01 березня 2021 року, за вказаною вище адресою значиться заборгованість в розмірі 123 017,30 грн. Обсяг спожитої теплової енергії склав 71,77 Гкал (а.с.26-27а т.1).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року за № 1198.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.

В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією № 1198, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Згідно з положеннями п.3 Правил користування тепловою енергією № 1198, споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил).

Згідно з п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил).

Судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 є багатоповерховим, опалення приміщення №16 зазначеного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, система опалення нежитлового приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку, а отже, відповідачі фактично отримували теплову енергію для опалення приватного нежитлового приміщення.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що матеріали справи не містять доказів, зокрема, копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення нежитлового приміщення відповідачів від мереж центрального теплопостачання та ненадання їм послуг з постачання тепла.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Відповідно до ст. 4 ЖК України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. При цьому, до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Встановлено, що відповідачі, як фізичні особи, є співвласниками нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , позивач направляв їм договори купівлі-продажу теплової енергії, але відповідачі ухиляються від укладання таких договорів. Позивач продовжує надавати послуги з централізованого теплопостачання до нежитлового приміщення, яке є власністю відповідачів.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачами не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Отже суд приходить до переконання, що відповідачі повинні оплачувати надані послуги.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №869 від 17 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» тарифи формуються для трьох категорій споживачів: населення, бюджетних установ та інших споживачів. При цьому, у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18 березня 2015 року за №2450/15/61-15 надано роз`яснення, що для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для «інших споживачів».

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Встановлено, що відповідачі за рахунок позивача за адресою нежитлового приміщення користувались тепловою енергією без укладеного договору, тобто без достатніх правових підстав, тому відповідно до ст.ст. 1212, 1213 ЦК України вартість спожитої теплової енергії повинна бути відшкодована позивачу.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості за період бездоговірного користування з 31 жовтня 2013 року по 27 листопада 2014 року у розмірі 10 925,83 грн; з 28 листопада 2014 року по 01 березня 2021 року у розмірі 123 017,30 грн, який проведено з дати набуття співвласником ОСОБА_1 спірного нежитлового приміщення у власність та із застосуванням тарифів, передбачених для групи «інші споживачі» за відповідні періоди. Представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відзиві вказано на наданий позивачем розрахунок суми заборгованості як на неналежний доказ, проте власного розрахунку на спростування розрахунку позивача суду не надала.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Судом встановлено, що відповідачам належить по 1/2 частці нежитлового приміщення АДРЕСА_3 . Отже, враховуючи, що заборгованість за період з 28 листопада 2014 року по 01 березня 2020 року за вказаною адресою складає 123 017,30 грн, то 1/2 частка становить 61 508,65 грн.

Встановлено, що представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заявлено про застосування строку позовної давності.

Вирішуючи вказане питання суд приходить до наступного.

Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до положень ст. 257, ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки, як зазначалось вище, оплата наданих комунальних послуг повинна вноситись щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, договору між сторонами не було укладено, а отже сторонами не встановлено іншого строку внесення платежів, а тому право позивача вважається порушеним з моменту порушення споживачем терміну внесення чергової щомісячної оплати. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Як встановлено судом, позовна заява надійшла до суду 21 квітня 2021 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України, для стягнення заборгованості з період з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2018 року про застосування якої просила представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

З урахуванням вказаного, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2018 року.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, слід стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений останнім судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 1212, 1213 ЦК України,

ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 273, 274, 279, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за безпідставно набуту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за безпідставно набуту теплову енергію за період з 01 квітня 2018 року по 01 березня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 25 651 (двадцять п`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна) грн 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за безпідставно набуту теплову енергію за період з 28 листопада 2014 року по 01 березня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 61 508 (шістдесят одна тисяча п`ятсот вісім) грн 65 коп.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у розмірі 1 796 (одна тисяча сімсот дев`яносто шість) грн 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у розмірі 473 (чотириста сімдесят три) грн 34 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання не відома.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Дата складення повного тексту судового рішення 02 березня 2023 року.

Суддя В.В. Мазуренко