НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 рокуСправа № 322/307/22

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., секретар судового засідання Блажко О.В., за участю представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Острика С.Ю., представника органу виконавчої служби - Гуртової Є.О., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Острика Сергія Юрійовича на рішення та дії державного виконавця органу виконавчої служби: Новомиколаївський відділ Державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

стягувач - Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області,

встановив:

09.03.2023 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області від представника ОСОБА_1 - адвоката Острика С.Ю. надійшла вказана скарга у якій останній просив визнати неправомірними і скасувати:

постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2023 у ВП 70900819, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа 322/307/22, виданого 10.01.2023 яким постановлено витребувати у ОСОБА_1 на користь Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області земельну ділянку загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером: :12:002:0084 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, за межами населеного пункту; стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 13400,00 грн;

постанову про стягнення виконавчого збору від 02.02.2023 у ВП 70900819, якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 13400,00 грн;

постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.02.2023 у ВП 70900819;

виклик державного виконавця від 02.02.2023 №324/29.11/38, яким зобов`язано ОСОБА_1 сплатити борг за виконавчим документом та надати інші документи щодо виконання виконавчого листа.

Також скаржник просив зобов`язати уповноважених посадових осіб Новомиколаївського відділу Державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про повернення стягувану органом державної виконавчої служби виконавчого листа №322/307/22, виданого 10.01.2023 про витребування земельної ділянки, без прийняття до виконання.

Представник скаржника вказує, що 21.02.2023 ОСОБА_1 отримав від Ноомиколаївського ДВС лист зі супровідними листами і копіями оскаржуваних документів.

Зазначені дії та рішення державного виконавця вважає незаконними.

В обґрунтування скарги адвокат зазначив наступне.

За приписами частин 3, 4 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Зазначена практика є давно усталеною. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц.

На думку адвоката результатом виконання рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння є саме зміна власника у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Саме виконавче провадження 70900819 є просто фікцією. Незрозуміло, які саме заходи має здійснювати державний виконавець, якщо він не наділений функціями державного реєстратора. Тому сам факт відкриття виконавчого провадження має ознаки перевищення службових повноважень.

Відповідно до пункту 6 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Постанова) державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Відповідно до пункту 67 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника, крім випадку, коли право власності належного власника на таке майно було зареєстроване в Державному реєстрі прав.

Для державної реєстрації права власності Позивач повинен був подати до державного реєстратора заяву про державну реєстрацію права та судове рішення, що набрало законної сили.

Водночас, ОСОБА_1 не повинен нести відповідальність за небажання якогось чиновника подати заяву до ЦНАП про здійснення державної реєстрації, в тому числі, і щодо виконавчого збору у розмірі 13400,00 грн, витрат виконавчого провадження та подання державному виконавцю (невідомо для чого) документів про його майновий стан. Це суперечить, в тому числі, таким засадам цивільного судочинства, як розумність, добросовісність, справедливість. Тим більше, що ОСОБА_1 і так є постраждалою особою внаслідок витребування у нього майна, оскільки виступає добросовісним набувачем земельної ділянки, має пригнічений психо-емоційний стан внаслідок прийняття такого рішення.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2023 у ВП 70900819 є неправомірною. Усі інші рішення державного виконавця є похідними від цієї постанови та також є неправомірними. Натомість, після отримання виконавчого листа, що не підлягає виконанню органом державної виконавчої служби виконавець був зобов`язаний повернути стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

Крім того, викликом державного виконавця від 02.02.2023 №324/29.11/38 зобов`язано скаржника з`явитися до державного виконавця щодо сплати боргу за вказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

Яким чином покладений на ОСОБА_1 обов`язок стосується виконавчого листа про витребування майна із чужого незаконного володіння - незрозуміло, оскільки цим виконавчим листом не був стягнутий ніякий борг.

В контексті цього аналогічними та незрозумілими є вимоги державного виконавця надати відомості про кошти та майновий стан ОСОБА_1 , оскільки про майнове стягнення у виконавчому листі про витребування земельної ділянки мова взагалі не йде.

Виклик не містить перелік конкретних заходів, які мав ОСОБА_1 вчинити для виконання виконавчого листа.

Також незаконним є обов`язок виконавця подати пояснення щодо невиконання виконавчого документа та повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання, оскільки апріорі ОСОБА_1 виконати такий виконавчий лист не в змозі, оскільки із заявою про реєстрацію права власності до державного реєстратора має звернутися саме власник, на користь якого таке майно витребувано.

15.03.2023 від адвоката Острика С.Ю. надійшла заява щодо надання додаткових документів по руху справи, для врахування під час розгляду справи (в контексті подачі апеляційної скарги на рішення, яке набрало законної у справі №322/307/22).

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Острик С.Ю. підтримав скаргу, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Представник ВДВС на виконання ухвали суду надала для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження 70900819, просила відмовити в задоволені скарги. Вказала що державний виконавець діяла відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», що також узгоджується із відповідними правовими висновками Верховного суду у подібних правовідносинах.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали виконавчого провадження (копії яких додані представником в якості додатків до скарги), суд дійшов таких висновків.

02.02.2023 постановою державним виконавцем Новомиколаївського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому району Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Баля Яною Анатоліївною відкрито виконавче провадження №70900819 за виконавчим листом №322/307/22 від 10.01.2023.

Окрім цього в рамках вказаного виконавчого провадження 02.02.2023 державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору і постанова про розмір мінімальних; а також здійснено виклик ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви суд виходить з наступного.

Згідно з ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В силу частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені заходи примусового виконання рішень, серед яких є вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі.

Фактично позиція представника скаржника щодо незаконності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ґрунтується на доводах про те, що результатом виконання рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння є саме зміна власника у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Водночас ці доводи є безпідставними.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання адвоката на правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 і від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц, як підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в контенті того, що задоволення позову про витребування є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав є необґрунтованими.

Так у наведених правових позиціях йдеться про що те, що належним способом захисту прав у подібних справах є саме витребування майна з незаконного володіння (а не повернення майна, чи скасування наказу відповідного органу), і що задоволення позову само по собі є підставою для внесення відомостей про власника у Державний реєстр речових прав (без необхідності скасування запису про попереднього власника).

Водночас зазначене жодним чином не вказує на те, що зміна власника у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у подібних справах свідчить про добровільне виконання рішення суду. Відповідно це не свідчить про те, що такого роду рішення не може виконуватися в порядку примусового виконання.

У постановах від 30 травня 2018 року та від 14 січня 2020 року у справі №2-690/11, від 13 листопада 2019 року у справі №314/738/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку, що судове рішення про витребування нерухомого майна повинно виконуватись державним виконавцем в порядку пункту 3 частини першої статті 10 та статті 60 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому поняття «витребування» відповідає поняттю «вилучення та передача предметів», вказаному у пункті 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» у переліку заходів примусового виконання рішення.

Також, згідно із висновками Верховного Суду у постановах від 24.06.2021 у справі №914/2614/13 та від 08 червня 2022 року в справі №369/13690/20 рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна у боржника і передачі стягувачу предметів, вказаних у рішенні.

Таким чином, рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна у боржника, передачі його стягувачу та складення відповідного акту.

Вимоги скаржника щодо зобов`язання державного виконавця винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання не підлягають задоволенню, оскільки вчинення таких дій належить до дискреційних повноважень виконавця, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження виконавця. Крім того, судова практика говорить про неправомірність дій державного виконавця в разі прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання. Так, у постановах від 13 листопада 2019 року у справі №314/738/15-ц, Верховний Суд зазначив, що правильними є висновки місцевого суду про те, що виконання судового рішення про витребування земельної ділянки повинно виконуватись державним виконавцем в порядку пункту 3 частини першої статті 10 та статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час виникнення правовідносин), а тому повернення виконавчого листа на підставі пункту 7 частини четвертої статті 4 вказаного Закону у даному випадку суперечить наведеним нормам права. А у постанові від 14.01.2020 №2-690/11 Верховний Суд зазначив, що дії державного виконавця щодо повернення такого виконавчого документу без прийняття до виконання є неправомірними.

Наведені обставини у сукупності з доводами адвоката, що інші дії державного виконавця є похідними від постанови про відкриття виконавчого провадження, на переконання суду свідчать що оскаржувані постанови виклик винесені державним виконавцем відповідно до закону та в межах її повноважень відповідно до ст.ст.4, 26, 27, 42 Закону України «Про виконавче провадження» та п.2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, тому підстави для задоволення скарги на рішення та дії державного виконавця відсутні і у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.260, 261, 263, 272, 353, 450-451 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Острика Сергія Юрійовича на рішення та дії державного виконавця органу виконавчої служби, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 березня 2023 року.

Суддя Р.О. Губанов