КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1136/2023
справа №362/3049/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 року, постановлену під головуванням судді Марчук О.Л.,

у справі за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Територіальної громади села Іванковичі Обухівського району (в особі Феодосіївської сільської ради) до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (яка є правонаступником Іванковичівської сільської ради), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про витребування земельних ділянок, -

встановив:

У червні 2018 року до суду звернувся перший заступник прокурора керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави з позовом до Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та стороні відповідачів: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання недійсними рішень та витребування ділянок з чужого незаконного володіння.

Просить суд визнати поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його, ухвалити рішення, яким:

- визнати недійсними рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району: від 30 вересня 2004 року про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (в частині 0,750 га - для ведення особистого селянського господарства) та ОСОБА_7 ;

- витребувати на користь територіальної громади села Іванковичі в особі Іванковичівської сільської ради з чужого незаконного володіння: ОСОБА_2 - земельні ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером :04:001:0010, площею 0,749 га з кадастровим номером :04:001:0011, площею 0,25 га з кадастровим номером :04:001:0014, площею 0,749 га з кадастровим номером :04:001:0015; ОСОБА_3 - площею 0,749 га з кадастровим номером :04:001:0013; які розташовані на території села Іванковичі Васильківського району та загальна вартість яких складає 1467979,26 грн.

27 липня 2022 року та 03 серпня 2022 року Київською обласною прокуратурою в інтересах держави в особи територіальної громади села Іванковичі Обухівського району (в особі Іванковичівської сільської ради) подано заяви про зміну предмету позову та позивач, з урахуванням цих заяв, просить суд витребувати на користь територіальної громади села Іванковичі Обухівського району Київської області з чужого незаконного володіння: ОСОБА_2 - земельні ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером :04:001:0010, площею 0,749 га з кадастровим номером :04:001:0011, площею 0,25 га з кадастровим номером :04:001:0014, площею 0,749 га з кадастровим номером :04:001:0015; та ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 0,749 га з кадастровим номером :04:001:0013, які розташовані на території села Іванковичі Обухівського району Київської області.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 року позовну заяву заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Територіальної громади села Іванковичі Обухівського району Київської області (в особі Феодосіївської сільської ради) до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про витребування земельних ділянок залишено без розгляду.

Не погодившись з постановленою ухвалою, заступником керівника Київської обласної прокуратури подано апеляційну скаргу.

Вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що право прокурора на здійснення представництва в суді інтересів держави гарантовано Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру». Особливості участі та статусу прокурора в цивільному процесі, а також порядок та підстави звернення прокурора до суду визначено статтею 56 ЦПК України.

Відповідно до частини 3 статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами тощо. При цьому, правові засади організації та порядку діяльності прокуратури визначаються Законом України «Про прокуратуру».

Вказує, що аналіз частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор набуває право на представництво інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Водночас, згідно з частиною 5 статті 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави у зв`язку з відсутністю органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Зазначає, що згідно статтями 80, 83 Земельного кодексу України самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У свою чергу, за приписами статті 1, частини 5 статті 16, частини 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради через правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, якою у спірних правовідносинах є Іванковичівська сільська рада (на даний час Феодосіївська сільська рада).

Вказує, що прокурор, звертаючись до суду з позовом в інтересах територіальної громади села у цій справі, не зазначив позивачем відповідний орган місцевого самоврядування - Іванковичівську сільську раду, оскільки цей орган визначено відповідачем у цій справі і саме його незаконне рішення є предметом оскарження.

Звертає увагу, що виключність випадку звернення прокурора з цією позовною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, оскільки внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, в порушення вимог статті 19 Конституції України, частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» громадянин використав право на її приватизацію в незаконний спосіб, а майно фактично вибуло із комунальної власності територіальної громади поза волею дійсного власника - територіальної громади, оскільки відведення рішеннями Іванковичівської сільської ради від 30 вересня 2014 року у приватну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельних ділянок для цілей, не пов`язаних з веденням лісового господарства, а саме для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель лісогосподарського призначення суперечить вимогам статті 83 Земельного кодексу України, статті 16 Лісового кодексу України.

Уважає, що з огляду на предмет спору та неможливість сільської ради одночасно бути позивачем і відповідачем в одній справі, а також на неможливість врегулювання цього спору в позасудовому порядку, прокуратура є єдиним органом, який зобов`язаний захистити порушені інтереси держави в судовому порядку з використанням представницьких повноважень, передбачених статтею 1311 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», шляхом пред`явлення цього позову в інтересах держави в особі територіальної громади села Іванковичі самостійно, як позивач.

Вказує, що сама Іванковичівська сільська рада в силу статей 7, 19, 132, 133, 140-146 Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є лише представницьким органом місцевого самоврядування, гарантованого в державі Україна і повинна діяти виключно в інтересах такої територіальної громади і виключно в законодавчо визначених межах. Тому звернення прокурора до суду із цією позовною заявою з огляду на положення пункту б) статті 80 Земельного кодексу України, статті 56 ЦПК України є правомірним, оскільки, суб`єктами права на землі комунальної власності є саме народ України та відповідні територіальні громади.

Крім того, в даному випадку, як зазначено вище, безпосереднім порушником виступає сам представницький орган територіальної громади - Іванковичівська сільська рада з підстав, визначених в позові.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 у справі №362/3049/18, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник прокуратури Федоренко О.П. доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Костюк І.І. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишивши без розгляду позовну заяву заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Територіальної громади села Іванковичі Обухівського району Київської області (в особі Феодосіївської сільської ради) до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про витребування земельних ділянок, суд першої інстанції вказав, що у цьому випадку представництва прокуратурою інтересів місцевої територіальної громади, а фактично місцевої сільської ради, відсутній інтерес держави як такий, оскільки в результаті задоволення даного позову Держава не одержує жодного конкретного матеріального чи нематеріального блага.

Суд вказав, що у разі задоволення позовних вимог прокурора за цим позовом про витребування нерухомого майна у вигляді земельних ділянок, це саме майно - вказані земельні ділянки, які і є конкретним матеріальним благом, буде повернуто у комунальну власність відповідної територіальної громади, а не у державну власність Держави Україна. Отже, подавши до суду даний позов в інтересах Держави, прокурор здійснює захист інтересів конкретної територіальної громади, а не Держави в цілому.

Також суд зробив висновок, що Територіальну громаду села Іванковичі Обухівського (колишнього Васильківського) району Київської області представляє саме Феодосіївська сільська рада, як правонаступник Іванковичівської сільської ради. Отже, прокурор подав позов в інтересах Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області із позовними вимогами до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, як до відповідача, а тому є підстави, передбачені пунктом 2 частини першої статі 257 ЦПК України.

Установлено, що у червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними рішень та витребування ділянок з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову вказав, що рішеннями Іванковичівської сільської ради Васильківського району від 20 серпня 2004 року №95 «Про вилучення земельної ділянки та зарахування її до земель запасу сільської ради» вилучено із земель держлісфонду Васильківського лісництва: в кварталі 14 виділ 1 - земельну ділянку загальною площею 7,25 га; в кварталі 14 виділ 13 - земельну ділянку загальною площею 3,25 га, розташованих в межах населеного пункту села Іванковичі та зараховано їх до земель запасу сільської ради.

Вказує, що рішенням Іванковичівської сільської ради від 30 вересня 2004 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 в с. Іванковичі» затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_5 у тому числі площею 0,750 га - для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель Васильківського лісництва в селі Іванковичі.

Також, рішенням Іванковичівської сільської ради від 30 вересня 2004 року №104 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 в с. Іванковичі» затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_6 земельні ділянки загальною площею 0,999 га, з них: 0,2500 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 0,749 га - для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель Васильківського лісництва в селі Іванковичі.

Окрім того, рішенням Іванковичівської сільської ради від 30 вересня 2004 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_7 в с. Іванковичі» затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_7 земельні ділянки загальною площею 1 га, з них: 0,2500 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 0,750 га - для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель Васильківського лісництва в селі Іванковичі.

В подальшому, вказані земельні ділянки були предметами договорів купівлі-продажу.

Уважає, що зазначені вище рішення Івановичівської сільської ради про відведення у власність земельних ділянок прийнято з порушенням вимог закону, внаслідок чого вони є незаконними та повинні бути визнані недійсними.

Васильківський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 12 червня 2018 року відкрив провадження у вказаній цивільній справі (том 1 а.с.76).

З урахуванням заяви про зміну предмету позову прокурор просив суд витребувати на користь територіальної громади села Іванковичі Обухівського району Київської області з чужого незаконного володіння: ОСОБА_2 - земельні ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером :04:001:0010, площею 0,749 га з кадастровим номером :04:001:0011, площею 0,25 га з кадастровим номером :04:001:0014, площею 0,749 га з кадастровим номером :04:001:0015; та ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 0,749 га з кадастровим номером :04:001:0013, які розташовані на території села Іванковичі Обухівського району Київської області (том 3 а.с.110-115).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Частиною 1 статті 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Отже, позивач і відповідач не можуть збігатися, оскільки такий збіг унеможливлює наявність спору.

У цій справі установлено, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №600-р "Про затвердження перспективного плану формування територій громад Київської області", розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року №715-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області", постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №87-ІХ "Про утворення та ліквідацію районів" Іванковичівська сільська рада Васильківського району Київської області увійшла до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області.

Установлено, що заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Територіальної громади села Іванковичі Обухівського району в особі Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області, правонаступником якої є Феодосіївська сільська рада Обухівського району Київської області, визначивши відповідачем у справі Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області.

Тобто, у цій справі прокурор здійснює представництво держави, яка і є фактичною стороною у справі. Проте прокурор пред`явив позов, визначивши відповідачем Феодосіївську сільську раду Обухівського району Київської області, тобто фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області).

Доводи скаржника щодо належного обґрунтування наявності підстав для звернення до суду в інтересах держави в особі Іванковичівської сільської ради Васильківського району в особі (тепер Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області) відхиляються апеляційним судом з огляду на таке.

Згідно із частиною 1 статті 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною 1 статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

За змістом частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим відповідно до частин 1, 2 статті 4 ЦПК України право на звернення до суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Законодавство передбачає два випадки представництва прокурором у суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення: захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави.

Водночас в обох цих випадках прокурор здійснює представництво держави, яка і є фактичною стороною у справі.

Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Установлено, що листом №05/1-1054вих18 від 29 травня 2018 року прокуратура Київської області повідомила голову Іванковичівської сільської ради Васильківського району ОСОБА_11 про наявність підстав для звернення до суду в інтересах держави в особі Іванковичівської сільської ради Васильківського району (том 1 а.с.74).

Тобто, суд першої інстанції установив, що в день підписання позову до суду, прокурором підписано одночасно лист на ім`я місцевої сільської ради. Відтак суд зробив висновок про відсутність підстав стверджувати, що після отримання повідомлення прокурора про порушення інтересів держави, компетентний орган допустив бездіяльність. Зазначене в свою чергу свідчить про недотримання прокурором статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

За змістом статті 23 Закон України "Про прокуратуру" (в редакції на час звернення з позовом до суду) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 23 цього Закону унормовано, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки прокурор не надав доказів того, що ним виконано обов`язок попереднього (тобто, до звернення до суду) повідомлення компетентного органу про представництво інтересів держави, тобто не підтвердив наявності підстав для представництва інтересів держави в особі компетентного органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відтак судом першої інстанції зроблено правильний висновок про залишення позовної заяви без розгляду та доводами апеляційної скарги такий висновок не спростовано.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова