РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/4466/23

Провадження № 22-ц/4815/612/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Майданіка В.В.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету

Рівненської міської ради

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року (постановлену у складі судді Левчука О.В.) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, -

в с т а н о в и в :

14 березня 2023 року до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною звернувся ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Заява обґрунтована тим, що його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після перенесених у 2022 році 4 інсультів та 1 мікроінфаркту повністю втратила працездатність: не може самостійно себе обслуговувати, втратила пам`ять та логіку мислення, не усвідомлює значення своїх дій та не може ними керувати.

Просив суд:

- призначити у справі судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану ОСОБА_2 ;

- визнати ОСОБА_2 недієздатною та призначити ОСОБА_1 її опікуном.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, визнано не поданою та повернуто заявнику.

Ухвалу мотивовано тим, що заявником не виконано вимоги ухвали суду від 21.03.2023 року про залишення заяви без руху, а саме: не зазначено доказів, які підтверджують обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, та не долучено доказів, що підтверджують такі обставини (виписки із історії хвороби психіатричних закладів (амбулаторної картки хворого), довідки про знаходження, перебування на обліку особи у психіатричних лікувальних закладах тощо.). Тобто заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували такі обставини.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду постановлена із застосуванням судом надмірного формалізму, а висновок судової психіатричної експертизи, про призначення якої він просив, і буде, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказом на підтвердження наявності у ОСОБА_2 хронічного стійкого психічного розладу.

Просить суд скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32 Конституції України).

Відповідно до підпункту "е" пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Частиною першою статті 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша-третя статті 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Частиною третьою статті 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про стійкий психічний розлад, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України).

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним" від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Лише за наявністю таких доказів та достатніх даних про розлад психічного здоров`я фізичної особи (ст.298 ЦПК України) суд призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Так як ОСОБА_1 не долучено до заяви докази, які підтверджують обставини, що свідчать про хронічний стійкий психічний розлад, внаслідок якого ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (наприклад виписки із історії хвороби (амбулаторної картки хворого), довідки про знаходження, перебування на обліку особи у психіатричних лікувальних закладах, тощо) ухвалою Рівненського міського суду від 21.03.2023 року заяву залишено без руху, а оскільки ОСОБА_1 не виконано вимог ухвали про залишення заяви без руху, судом першої інстанції правомірно визнано таку заяву неподаною та повернуто її заявнику.

Окрім того, у оскаржуваній ухвалі судом роз`яснено заявнику, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя доповідач Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Майданік В.В.