Провадження № 2/487/1104/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Сухаревич З.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2023 року з Шевченківського районного суду м. Києва до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, про відшкодування моральної шкоди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2023, головуючи суддею у справі визначено суддю Сухаревич З.М.

Вивчивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що вона підлягає направленню за підсудністю, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження ДП «СЕТАМ»: 01001, м. Київ, вул. Стрілецька 4-6. Вказана адреса знаходиться в Шевченківському районному суді м. Києва.

Відповідно вказана позовна заява підсудна Шевченківському районному суду м. Києва, а відтак подана до Заводського районного суду м. Миколаєва з порушенням правил підсудності.

Суд вважає, що у даній справі не підлягають застосуванню положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, оскільки спір не стосується нерухомого майна.

Статтею 30 ЦПК України визначено перелік позовів, які розглядаються за правилами виключної підсудності.

Так, за змістом частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" (абзац перший пункту 41, пункт 42), перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20):

«....виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

[......] Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.»

У даній справі предметом спору є незаконність, на думку позивача, дій відповідача щодо призначення електронного аукціону, чим завдано йому моральної шкоди.

Отже, предметом позову є відшкодування шкоди, завданої діями відповідача, і доказуванню підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відтак, зазначений спір стосується відповідності дій відповідача вимога законодавства та не стосується прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, а тому правила виключної підсудності не можуть бути застосовані.

Відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне передати цивільну справу за підсудністю Шевченківському районному суду міста Києва.

Керуючисьст.ст.31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, про відшкодування моральної шкоди передати за підсудністю Шевченківському районному суду міста Києва.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя: З.М. Сухаревич