ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 675/813/22

Провадження № 22-ц/4820/652/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

учасники справи: апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 ,

представник позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 січня 2023 року (суддя Янішевська О.С.) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Ізяславської міської ради Шепетівського району про виключення зі Спадкового реєстру запису про реєстрацію заповіту,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , Ізяславської міської ради Шепетівського району про виключення зі Спадкового реєстру запису про реєстрацію заповіту.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_5 , з якою позивач перебував у шлюбі та проживав спільно з 25 січня 1986 року по день її смерті в м. Нетішин, Хмельницька область. Після смерті дружини він у встановленому порядку звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та довідався про існування заповіту ОСОБА_5 , за яким все належне померлій майно дружина заповіла ОСОБА_1 . Заповіт був посвідчений 11 квітня 2014 року секретарем Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

Позивач зазначає, що вказаний заповіт є нікчемним в силу приписів ч. 1 ст. 1257 ЦК України, оскільки його посвідчено особою, яка не мала права на вчинення таких дій. Зважаючи на діюче на момент посвідчення заповіту законодавство, виключно виконавчий комітет сільської ради наділений повноваженнями покладати на посадову особу цього органу місцевого самоврядування обов`язки виконувати функції по вчиненню нотаріальних дій, у тому числі посвідчення заповітів. Однак виконавчим комітетом Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області виконання таких функцій на секретаря Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області не покладались. Крім того, орган місцевого самоврядування уповноважений посвідчувати заповіти осіб, які належать до територіальної громади, інтереси якої представляє цей орган місцевого самоврядування, однак ОСОБА_5 не проживала на території даної громади. За таких обставин позивач зазначає, що вказаний заповіт є нікчемним. Через його нікчемність, просив суд виключити зі Спадкового реєстру запис про реєстрацію заповіту, складеного 11.04.2014 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , посвідченого секретарем Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 січня 2023 року позов ОСОБА_4 задоволено, виключено зі Спадкового реєстру запис про реєстрацію заповіту, складеного 11.04.2014 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , посвідченого секретарем Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, зареєстрованого в реєстрі за номером 51.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що секретар Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області не була у передбаченому законодавством порядку уповноважена на вчинення нотаріальний дій, у зв`язку із чим не мала права посвідчувати заповіт від 11 квітня 2014 року. Зважаючи на те, що оспорюваний заповіт є нікчемним, вимога ОСОБА_4 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом виключення зі спадкового реєстру запису про реєстрацію заповіту № 51 складеного 11.04.2014 року на користь ОСОБА_1 є обґрунтованою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначила, що аргументи позивача, які були взяті до уваги судом першої інстанції, що оспорюваний правочин вчинений не уповноваженою особою є безпідставними. На думку апелянта секретар сільської ради, яка діяла відповідно до посадової інструкції, затвердженої розпорядженням сільського голови, який очолював виконавчий комітет сільської ради, була уповноваженою особою на вчинення нотаріальних дій. Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги висновки Верховного Суду яким сторона відповідача обґрунтовувала заперечення, натомість взято до уваги висновки у постановах Верховного Суду, які на думку апелянта, не можуть бути застосовані у вказаній цивільній справі. Зазначає, що визнання нікчемним заповіту, який відповідав внутрішній волі заповідача з підстав вказаних позивачем є неправомірним та надмірним втручанням держави у права особи та проявом надмірного формалізму з боку держави, яка покладає негативні наслідки дій посадових осіб суб`єкта публічного права на власника майна, не зважаючи на те, що добровільність волевиявлення та його відповідність волі заповідача були зафіксовані.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що викладені у тексті апеляційної скарги доводи отримали належну правову оцінку суду першої інстанції, яким не було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які б призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору, а натомість судом прийнято належно вмотивоване, законне та обґрунтоване рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Славута Хмельницької області (актовий запис № 549, складений 26 жовтня 2021 року Ізяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, зареєстрованому 25 січня 1986 року, актовий запис № 8 в Ізяславському райвідділі РАЦС.

На момент смерті спадкодавиці ОСОБА_5 , вона разом із позивачем були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією виконавчого комітету Нетішинської міської ради №28/01-12-2503/2022 від 31 серпня 2022 року та відомостями паспорта громадянина України ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа № 98/2022, у матеріалах якої знаходиться заповіт, складений ОСОБА_5 11 квітня 2014 року у с. Клубівка Ізяславського району Хмельницької області та посвідчений секретарем виконкому Клубівської сільської ради 11 квітня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за №51.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №68786960 від 08 квітня 2022 року наявний вищевказаний заповіт, номер у Спадковому реєстрі 56172027, номер в реєстрі нотаріальних дій 51.

У відповіді Архівного відділу № 2 Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області № 06-15/Ц-220/2022 від 26 квітня 2022 року, зазначено, що в протоколах засідання виконавчого комітету Клубівської сільської ради с. Клубівка Ізяславського району Хмельницької області за 2010-2014 роки відсутні відомості про призначення посадової особи, відповідальної за вчинення нотаріальних дій.

За інформацією Архівного відділу № 2 Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області № 06-14/363/2022 від 02 вересня 2022 року, вбачається, що в протоколах 1-34 сесій шостого скликання Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області за 2010-2014 роки відсутні відомості про покладання на секретаря сільської ради повноважень на вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до інформації Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області № 2036/03-14 від 26 серпня 2022 року, згідно справ «Нотаріально-посвідчені заповіти (другі екземпляри)» за 2010-2014 роки нотаріальні дії щодо посвідчення заповітів вчинялися секретарем виконавчого комітету Клубівської сільської ради ОСОБА_6 та сільським головою ОСОБА_7 .

Рішенням першої сесії шостого скликання від 26 листопада 2010 року №4 Клубівської сільської ради секретарем Клубівської сільської ради обрано ОСОБА_6 .

Згідно посадової інструкції секретаря сільської ради та виконавчого комітету, затверджена розпорядженням сільського голови № 42-РЗ від 30 грудня 2011 року, у розділі 2 «Повноваження та функціональні обов`язки секретаря сільської ради» у пункті 2.10 зазначено «Складає та засвідчує нотаріальні дії».

Так, згідно із статтею 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

За змістом ст.1251 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Частиною восьмою статті 1252 ЦК України встановлено, що до заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення статті 1247 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочинів здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, якому викладено текст правочину, посвідчу вального напису.

Статтею 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено систему місцевого самоврядування, яка включає територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районі та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

За ч.1 ст.11, ч.ч. 1,3 ст. 12 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданні.

Підпунктом 5 пункту «б» частини 1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Згідно ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) виконавчий комітет сільської, селищних, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: вживають заходів щодо охорони спадкового майна; посвідчують заповіти (крім секретних).

За змістом пунктів 1, 2 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5, у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів відповідно до статті 37 Закону України «Про нотаріат» мають право посвідчувати заповіти. Нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських рад вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради покладено вчинення таких дій.

Згідно із частиною першою статтею 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Виходячи з положень ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у редакції, яка діяла на час посвідчення заповіту, «Повноваження сільського, селищного, міського голови» видає розпорядження у межах своїх повноважень і не уповноважений виносити рішення про покладення делегованих повноважень, зокрема, вчинення нотаріальних дій.

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями статті 1257 ЦК України передбачений вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним. Відповідно до частин першої вказаної норми, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Оскільки нікчемний заповіт є таким в силу припису закону (частина перша статті 1257 ЦК України), тому відсутні підстави визнавати заповіт, складений з порушення вимог щодо його форми, недійсним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виконавчий комітет Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області мав повноваження покласти на посадову особу цього органу місцевого самоврядування функції по вчиненню нотаріальних дій, зокрема, посвідчення заповітів. Покладання таких обов`язків на посадову особу органу місцевого самоврядування повинно було фіксуватись у протоколах засідань сесій та виконавчого комітету цієї ради.

Посадова інструкція секретаря сільської ради та виконавчого комітету, якою передбачено повноваження секретаря сільської ради складати та засвідчувати нотаріальні дії, затверджена розпорядженням сільського голови Клубівської сільської ради від 30 грудня 2011 року №42-РЗ, не є належним документом на підтвердження повноважень особи вчиняти нотаріальні дії відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5.

Доказів того, що станом на 11 квітня 2014 року виконавчим комітетом Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області було прийняте рішення, яке б уповноважувало секретаря виконавчого комітету Клубівської сільської ради Макарчук Ларису Василівну вчиняти нотаріальні дії, зокрема, посвідчувати заповіти матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 не мала права посвідчувати заповіт ОСОБА_5 , заповіт складено з порушенням вимог його посвідчення та на підставі ч.2 ст.215 та ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним.

Зважаючи на те, що оспорюваний заповіт є нікчемним, вимога позивача ОСОБА_4 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом виключення зі Спадкового реєстру запис про реєстрацію заповіту, складеного 11.04.2014 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , є обґрунтованою, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення таких позовних вимог, що є ефективним способом захисту права та призведе до реального відновлення порушених прав позивача.

Посилання як на підставу апеляційного оскарження на застосування норм права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 у справі № 522/9893/17 є безпідставними, в даній справі сформовано висновок суду щодо застосування положень статті 13-1 Закону України «Про нотаріат» окрім того фактичні обставини у справі № 522/9893/17 та у справі, яка переглядається, є різними.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального та процесуального права не спростовують висновків суду, а тому підлягають відхиленню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 березня 2023 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк