ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4082/21 Номер провадження 22-ц/814/1919/23Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі колегії суддів:

головуючої судді Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Даценко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Антіховича Володимира Володимировича на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року, ухвалене суддею Алтуховою О.С., повне рішення складено 07 липня 2022 р.,

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, часткове скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння,

колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

встановила:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, часткове скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею все своє життя до її смерті проживав він, позивач ОСОБА_2 , спочатку разом з батьком, матір`ю та братом, потім, після смерті батька, тільки з матір`ю, з якою в них був спільний бюджет, спільне господарство, вони турбувалися один про одного.

Його старший брат, ОСОБА_4 , разом із дружиною, відповідачкою ОСОБА_1 , проживали поруч, в іншому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

За життя матері, 22.10.2019 його старший брат зняв його з реєстрації по АДРЕСА_1 начебто для отримання матір`ю субсидії. Однак він продовжував проживати в цьому будинку разом із нею.

Після смерті матері 11.03.2020 його брат знову зареєстрував його у будинку матері за адресою АДРЕСА_1 .

В кінці 2020 року його брат ОСОБА_4 разом із своєю дружиною ОСОБА_1 продали свій будинок АДРЕСА_3 та пообіцяли передати йому на його рахунок половину коштів за продаж будинку за те, що вони перейдуть проживати до будинку матері. Однак до цього часу грошей він так і не отримав.

Після смерті матері його старший брат ОСОБА_4 оформив на себе спадкове майно у вигляді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як спадщину за законом та разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 почали проживати в будинку його матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 його старший брат ОСОБА_4 помер. Дружина брата, відповідачка ОСОБА_1 , яка являється спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка, повідомила йому, що має намір продати даний будинок, в якому він також проживає, і який він теж фактично прийняв як спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , але заяви до нотаріуса у визначений законом термін не подавав.

Звернувшись до нотаріуса 26.07.2021 з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та приватизовану земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , йому було відмовлено, оскільки він пропустив шестимісячний термін на подання заяви після смерті спадкодавця, а також не був зареєстрований разом із спадкодавцем на час її смерті, а тому потрібно звернутися до суду для встановлення своїх прав.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати частково свідоцтво про право на спадщину за законом № 2270 від 17.11.2020 та рішення про державну реєстрацію індексний номер 55183004 від 17.11.2020 про визнання за ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на спадщину за законом № 2271 від 17.11.2020 про визнання за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування земельної ділянки кадастровий номер :03:059:0025, площею 0,1 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, визнавши за ним, ОСОБА_2 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки кадастровий номер :03:059:0025.

Визнати за ним, ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частину домоволодіння, яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 57 кв м, житловою площею 29,7 кв м, сараю Б, вбиральні В, навісу Д, огорожі №1, воріт №2, огорожі №3, вигрібної ями №4, замощення 1 та на 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер :03:059:0025 площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_3 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, часткове скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння, задоволено частково.

Встановлено факт постійного проживання позивача ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМН № 063620, видане 17.11.2020 року на ім`я ОСОБА_4 державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., зареєстроване в реєстрі за № 2270, на житловий будинок номер АДРЕСА_1 , та скасовано запис про реєстрацію права власності № 39223595 від 17.11.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням речових прав на вказаний будинок.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину серії НМН № 063621, видане 17.11.2020 року на ім`я ОСОБА_4 державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., зареєстроване в реєстрі за № 2271, на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:059:0025, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та скасовано запис про реєстрацію права власності № 39223694 від 17.11.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням речових прав на вказану земельну ділянку.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

З вказаним рішенням суду не погодилась відповідачка ОСОБА_1 , та її представник адвокат Антіхович В.В. подав апеляційну скаргу на зазначене рішення.

В апеляційній скарзі представник відповідачки просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Вважає, що суд неповно та неправильно встановив обставини справи, надав неналежну правову оцінку доказам, внаслідок чого дійшов хибних висновків та визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які не були доведені позивачем, вийшов за межі позовних вимог та безпідставно задовольнив частково позов ОСОБА_2 .

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надходили.

Згідно частини першої та другої ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання в режимі відеоконференції з`явилися представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Антіхович В.В., позивач ОСОБА_2 , його представник адвокат Чабаненко В.О.

Відповідачка ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, її інтереси в апеляційному суді представляє адвокат Антіхович В.В.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про день, час і місце розгляду справи не перешкоджає її розгляду, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Антіховича В.В., позивача ОСОБА_2 , його представника адвоката Чабаненка В.М., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦС по місту Лубни Лубенського МРУЮ Полтавської області 15.06.2021, актовий запис № 63,що позивач ОСОБА_2 є рідним сином спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 06.07.2021 Лубенським міськрайонним відділом ДРАЦС Північно Східного міжрегіонального управління МЮ ( м. Суми). Останнім місцем проживання та реєстрації ОСОБА_3 було АДРЕСА_1 ( а.с.10,12).

За життя ОСОБА_3 заповітів не складала. Спадкоємцями за законом після її смерті являлися її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , позивач.

Згідно Акту вуличного комітету від 04.08.2021 р, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з дня свого народження і до дня смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав у її домогосподарстві, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживає на цей час. (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із домоволодіння та приватизованої земельної ділянки, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Листом нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. позивач ОСОБА_2 був повідомлений про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_3 , оскільки він не подав вчасно на протязі шести місяців заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка була зареєстрована на час смерті за адресою: АДРЕСА_1 ; крім того, не був зареєстрований за місцем проживання спадкоємця на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім цього нотаріус повідомила, що спадкова справа на майно померлої ОСОБА_3 заведена на підставі заяви сина спадкодавця ОСОБА_4 за № 141/2020, який отримав у Другій лубенській державній нотаріальній конторі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало спадкодавцеві ОСОБА_3 ( а.с.17).

Матеріалами спадкової справи №141/2020 до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що вона була відкрита на підставі заяви ОСОБА_4 , який є сином померлої (а.с. 104-157).

17.11.2020 року Державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. ОСОБА_4 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМН № 063620, зареєстроване в реєстрі за № 2270, на житловий будинок номер АДРЕСА_1 та Свідоцтво про право на спадщину серії НМН № 063621, зареєстроване в реєстрі за № 2271, на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:059:0025, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2020, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2270, виданого 17.11.2020 ( а.с.154).

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2020, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2271, виданого 17.11.2020 ( а.с.156).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 26.05.2021 року Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 66).

Спадкоємицею померлого ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 , відповідачка по справі, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 189/2021 (а.с. 65-80).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів належними доказами вказаний факт, який необхідний йому для реалізації прав на спадкування.

Також місцевий суд послався на те, що ОСОБА_2 не заявляв про відмову від спадщини, тому в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що її прийняв.

Крім цього суд зазначив, що отримання ОСОБА_4 17.11.2020 року свідоцтв про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_3 порушує право позивача на отримання свідоцтв про право на спадщину та дійшов висновку про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих нотаріусом на ОСОБА_4 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням - кожному з них окремо.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) наведено правовий висновок про те, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Тобто суд може розглядати такий спір у разі відмови нотаріальних органів щодо видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що позивач ОСОБА_2 , який 22.10.2019 року знятий з реєстрації по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на час смерті фактично проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за вищевказаною адресою, допомагав по господарству, що підтверджується письмовими доказами, зокрема Актом вуличного комітету від 04.08.2021 р, а також показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Встановлення цього факту має для ОСОБА_2 юридичне значення, оскільки встановлюється з метою реалізації права на отримання спадщини.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимоги про встановлення факту постійного проживання позивача ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи те, що позивач не надав достатніх доказів на підтвердження того, що він проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 щодо встановлення вказаного факту.

Приймаючи до уваги те, що на час відкриття спадщини позивач ОСОБА_2 постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 , не заявляв про відмову від спадщини, відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Тоді як отримання ОСОБА_4 17.11.2020 року свідоцтв про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_3 порушує право позивача ОСОБА_2 на отримання свідоцтв про право на спадщину після померлої ОСОБА_3 .

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, просив суд частково скасувати свідоцтва про право на спадщину, видані на ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції, враховуючи принцип процесуальної економії, дійшов правильного висновку про необхідність захистити порушене право позивача ОСОБА_2 шляхом визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМН № 063620, видане 17.11.2020 року на ім`я ОСОБА_4 державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., зареєстроване в реєстрі за № 2270, на житловий будинок номер АДРЕСА_1 , а також свідоцтва про право на спадщину серії НМН № 063621, видане 17.11.2020 року на ім`я ОСОБА_4 державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., зареєстроване в реєстрі за № 2271, на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:059:0025, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Враховуючи те, що вказані свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_4 визнані недійсними, місцевий суд дійшов правильного висновку про скасування записів про реєстрацію права власності, внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно на їх підставі, з одночасним припиненням речових прав на спірний будинок та земельну ділянку.

Як встановив суд першої інстанції, державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори позивачу не було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно, а рекомендовано звернутися до суду для встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.17).

Враховуючи те, що ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину, та відсутні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину земельної ділянки, оскільки така вимога є передчасною.

Також суд першої інстанції правильно здійснив розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, врахувавши, що відповідачка ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи (а.с. 77).

Доводи апеляційної скарги представника відповідачки адвоката Антіховича Володимира Володимировича, які фактично дублюють заперечення проти позовних вимог та зводяться до переоцінки доказів, які не спростовані стороною відповідача, зводяться до незгоди з постановленим рішенням, тому на увагу колегії суддів не заслуговують.

Суд першої інстанції суд повно та правильно встановив обставини справи, надав належну правову оцінку доказам, внаслідок чого дійшов обґрунтованих і правильних висновків про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням принципу процесуальної економії.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Антіховича Володимира Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний тест постанови складено 15.03.2023 року.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук