Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 504/984/22
Провадження № 2/499/17/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: судді Тимчука Р.М. за участю секретаря судового засідання Скаковець Т.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванівка Одеської області в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу № 504/984/22 за позовом військова частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої державі,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої державі та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в розмірі 289 391 грн. 68 коп. по службі пально-мастильних матеріалів, яка встановлена службовим розслідуванням за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року №2728 та судовий збір в розмірі 4340 грн. 88 коп. (чотири тисячі триста сорок гривень 88 коп.), сплачений при поданні позовної заяви.

У обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби відповідач завдав державі в особі військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду в розмірі 289 391 грн. 68 коп. (двісті вісімдесят дев`ять тисяч триста дев`яносто одна гривня 68 коп.) по службі пально-мастильних матеріалів. Даний факт було встановлено службовим розслідуванням, за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року №2728.

Факт завданої майнової шкоди відповідачем під час проходження військової служби представник відповідача підтверджує долученими до позовної заяви доказами.

Таким чином, майнова шкода заподіяна майну юридичної особи - військовій частині НОМЕР_1 становить 289 391 грн. 68 коп. (двісті вісімдесят дев`ять тисяч триста дев`яносто одна гривня 68 коп.).

Відповідно до ст. 4 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Представник позивача разом з позовною заявою надав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Щодо обґрунтування суми, що підлягає стягненню, то її підтверджують копіями Книг обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач позов не визнав та надав відзив на позовну заяву обґрунтовуючи свої заперечення наступними доводами.

ОСОБА_2 , проходив службу в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) з 07.08.2014 по 30.06.2020. 3 07.08.2014 відповідач перебував на посаді водій-телефоніст, з 02.11.2015 по 22.12.2016 перебував на посаді командира взводу, з 23.12.2016 по 30.06.2020 перебував на посаді стрілець-гранатометчик. В липні 2017 року відповідачу стало відомо, що з його грошового забезпечення здійснюється утримання кошті на невідомій підставі. В подальшому відповідач дізнався, що відрахування здійснюються на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 , а саме:

- наказ від 31.05.2017 № 106 «Про результати службового розслідування за фактом нестачі матеріальних засобів продовольчої служби в підрозділах військової частини польова пошта НОМЕР_2 », згідно якого його притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 18261,48 грн;

- наказ від 12.12.2017 № 2721, згідно якого його притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 344286,18 грн (за нестачу пального у 2014 на суму 114770,04 грн;

- наказ від 11.06.2018 № 1470 «Про результати службового розслідування за фактом виявлених втрат при проведені річної інвентаризації по продовольчій службі», згідно якого мене притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 4225 грн.

З матеріалами вказаних службових розслідувань відповідач не погодився і подав позовну заяву до Одеського окружного адміністративного суду з вимогою визнати зазначені накази.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/7111/20 від 01.12.2020, адміністративний позов ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказів командира Військової частини НОМЕР_1 , зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано пункт 11 Наказу Командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 31.05.2017 № 106 «Про результати службового розслідування за фактом нестачі матеріальних засобів продовольчої служби в підрозділах військової частини польова пошта НОМЕР_2 », згідно якого за безконтрольність наявності матеріальних засобів прийнятих під звіт, що передбачено вимогами статей 119 та 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та призвело до втрати матеріальних засобів продовольчої служби в зводі матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону, командира взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону сержанту ОСОБА_2 оголошено догану та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 18261,48 грн.

Визнано протиправним та скасувано Наказ Командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2017 № 2721, в частині притягнення ОСОБА_2 до матеріальної відповідальності на суму 344286,18 грн (за нестачу пального у 2014 на суму 114770,04 грн.).

Визнано протиправним та скасовано Наказ Командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2018р. в частині стягнення ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 4225грн.

Предметом спору є таж сама матеріальна шкода, щодо якої є рішення Одеського окружного адміністративного суду, хоча представник позивача і намагається приховати факт скасування наказів судом. Крім того, позивач не навів жодних доказів заподіяння відповідачем майнової шкоди. Надані копії Книг грошових стягнень і нарахувань є внутрішнім документом позивача, який складено пом. ком-ра з ФЕР-НС м-ром ОСОБА_3 . Ні яких пояснень та посилань на підстави стягнення коштів не зазначено.

З наданих позивачем копій Книг нарахування вбачається, що позивач бажає здійснити стягнення за період до 30.03.2018. Слід зазначити, що строк позовної давності у три роки на вказану вимогу сплив 29.03.2021. Заява представника позивача про поновлення пропущеного процесуального строку не містить обґрунтування поважності пропуску процесуального строку, відповідних доказів та посилання на норму закону, на підставі якої пропущений процесуальний строк повинен бути поновлений.

Крім того, додана до заяви про поновлення процесуального строку копія наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 29.05.2021 № 1092 в мотивувальній частині містить висновок про відсутність поважних причин для поновлення процесуального строку, а в наказовій частині в ч. 8 містить зобов`язання подання клопотання до юридичної служби вищого командування про надання дозволу не подавати позови в інтересах А0666 до боржників зазначених боржників. Додаток з переліком боржників представником позивача не надано, але зважаючи на те, що копія наказу додана до його заяви, можна прийти до висновку, що цей наказ стосується безпосередньо, в тому числі, і відповідача. Суд вважає, що за таких обставин заява представника позивача про поновлення процесуального строку не підлягає задоволенню.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому ними зазначено, що факт визнання протиправними та скасування пунктів наказів командира військової частини НОМЕР_1 вказує виключно на їх протиправність в частині не доведення в рамках проведеного службового розслідування.

Однак факт не доведення в рамках проведених службових розслідувань завдання шкоди відповідачем не скасовує того факту, що така школа була завдана. В зв`язку з цим військова частина НОМЕР_1 і звернулася за захистом своїх прав та законних інтересів до суду саме в рамках цивільного судочинства.

Посилаючись на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі № 420/7111/20, Відповідач прийшов до помилкового висновку, що на теперішній час відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки пункти наказів скасовані судом.

Звертає увагу суду, що Одеським окружним адміністративним судом не було встановлено, що матеріали службового розслідування, за результатами якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2019 року № 1587 (далі Матеріали розслідування), являються протиправними чи незаконними. Також не встановлено що Матеріали розслідування є неналежними та/чи недопустимими, недостовірними та/чи недостатніми доказами.

Аналіз рішення від 01.12.2020 року по справі № 420/7111/20 вказує лише на те, що службові розслідування, за результатами яких були видані відповідні накази командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), проведені недбало, що і стало причиною визнання їх протиправними та скасованими.

У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, проте про причини неявки не повідомив, заяв клопотань не надавав.

Відповідач та його представник надали заяву про проведення судового засідання у їх відсутність.

Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 даний факт визнається та не оспорюється сторонами.

Позивач посилається, що під час проходження військової служби відповідач завдав державі в особі військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду в розмірі 289 391 грн. 68 коп. (двісті вісімдесят дев`ять тисяч триста дев`яносто одна гривня 68 коп.) по службі пально-мастильних матеріалів. Даний факт було встановлено службовим розслідуванням, за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року №2728.

На підтвердження цієї обставини, яка обґрунтовує позовні вимоги, представником позивача надано копію рішення командира за результатами службового розслідування на 10 аркушах (а.с.42-51), яка судом в якості доказу досліджена та встановлено наступне.

По перше, титульний аркуш рішення командира оформлений неналежним чином, а саме не заповнені графи коли розпочато службове розслідування та коли закінчено.

По друге, дане рішення командира містить рукописний напис слово «наказ №» проте номер відсутній, дата відсутня.

По третє, надана суду копія рішення командира не завірена належним чином, не прошита та не пронумерована і не містить підпису відповідної посадової особи, уповноваженої на підписання даного документу.

Оскільки аркуші даного документу не засвідчені та не прошиті не можливо встановити їх належність до титульного листа цього службового розслідування.

Взагалі даючи оцінку даному доказу, суд приходить до висновку що він не є належним та допустимим доказом, оскільки він оформлений з порушенням правил документообігу, та його не можна розцінювати як наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року №2728.

Крім того зазначений доказ не містить інформації, яка підтверджує обставини на які посилається представник позивача, а саме в зазначеному доказі відсутні відомості що підтверджують факт проведення службового розслідування, за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року №2728.

З досліджених доказів судом встановлено, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року №2728 матеріали цивільної справи не містять, до позовної заяви позивачем він не долучався, його належним чином завірена копію чи оригінал для огляду в судовому засідання не надавались.

Враховуючи ту обставину, що предметом позову є стягнення з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 завданої шкоди в розмірі 289 391 грн. 68 коп. (двісті вісімдесят дев`ять тисяч триста дев`яносто одна гривня 68 коп.) по службі пально-мастильних матеріалів, яка встановлена службовим розслідуванням за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року №2728, проте за результатом розгляду справи судом встановлено відсутність прямого доказу, який встановлює наявність матеріальної шкоди та її розмір та підтверджує і обґрунтовує дану позовну вимогу, тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи оцінку іншим письмовим доказам наданим представником позивача суд, дослідивши їх також не знаходить причинно-слідчого зв`язку цих доказів з обставинами якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Позивач посилається на те, що факт завданої майнової шкоди відповідачем під час проходження військової служби підтверджується наступними доказами: копія Книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 Інв. № 14831 від 26.04.2018 року; копія Книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 Інв. № 2558 від 18.03.2019 року; копія Книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 Інв. № 1015/п від 24.12.2020 року; копія Книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 Інв. № 1073/п від 24.12.2020 року.

При цьому суд не може прийняти дані докази до уваги враховуючи ту обставину, що як посилається позивач матеріальна шкода була встановлена наказом від 11.12.2017 року, тому суду не зрозуміло яким чином такі докази, як копії книг грошових стягнень за 2018-2020 роки можуть підтвердити наявність шкоди яка встановлена позивачем в 2017 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того суд погоджується з посиланнями відповідача щодо відсутності поважних причин пропуску строку звернення до суду. Додана до заяви про поновлення процесуального строку копія наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 29.05.2021 № 1092 в мотивувальній частині містить висновок про відсутність поважних причин для поновлення процесуального строку, а в наказовій частині в ч. 8 містить зобов`язання подання клопотання до юридичної служби вищого командування про надання дозволу не подавати позови в інтересах А0666 до боржників зазначених боржників. Додаток з переліком боржників представником позивача не надано, але зважаючи на те, що копія наказу додана до його заяви, можна прийти до висновку, що цей наказ стосується безпосередньо, в тому числі, і відповідача.

Стосовно наявності рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/7111/20 від 01.12.2020 яким адміністративний позов ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказів командира Військової частини НОМЕР_1 , зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано пункт 11 Наказу Командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 31.05.2017 № 106 «Про результати службового розслідування за фактом нестачі матеріальних засобів продовольчої служби в підрозділах військової частини польова пошта НОМЕР_2 », Наказ Командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2017 № 2721, Наказ Командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2018р. в частині стягнення ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 4225грн. та застосування як доказу про безпідставність позовних вимог, то суд констатує, той факт, що скасовані накази до предмету позову відношення не мають, оскільки предметом позову є стягнення майнової шкоди за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року №2728.

Інформація про оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року № 2728 у суду відсутня.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, взявши до уваги позицію учасників судового розгляду справи викладену у процесуальних документах, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд прийшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача, відсутність доказів, які доводять обставини, що обґрунтовують позовні вимоги,а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 76 - 81, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 завданої шкоди в розмірі 289 391 грн. 68 коп. по службі пально-мастильних матеріалів, яка встановлена службовим розслідуванням за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року №2728 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне ім`я (найменування) cторін:

Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) місцез находження: 67570, смт. Чорноморське Одеського р-ну, Одеської області ;

Відповідач - ОСОБА_2 Місце реєстрації проживання : АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 . .

СуддяРуслан ТИМЧУК