справа № 489/2510/21 провадження №2/489/151/23
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

при секретарі судового засідання Ткаченко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи»), державного реєстратора Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Комунарівської сільської ради Миколаївської області Дроніної Оксани Сергіївни (далі - державний реєстратор), про визнання протиправним та скасування запису державного реєстратора

встановив:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати запис державного реєстратора номер 29785245 від 21.01.2019, згідно з яким зареєстровано право власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

В обґрунтування позовних вимог вказано, що між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком 18.12.2007 був укладений договір про іпотечний борг № 1779-04/07, відповідно до якого позивач отримав кредит в сумі 6000,00 дол.США із сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Зобов`язання за кредитним договором були забезпеченні договором іпотеки від 19.12.2007, згідно якого позивач передав в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що належала йому на праві власності.

Інформаційною довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна від 26.03.2021 підтверджується реєстрація права власності на квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки (дата реєстрації 02.12.2019, номер запису про право власності 29785245).

Вказані дії відповідачів позивач вважає неправомірними та такими, що суперечать статті 37 Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про мораторій на стягнення майн громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як квартира, що виступала предметом іпотеки, є єдиним житлом позивача. Крім того. ТОВ «Кредитні ініціативи» повинно було надати реєстратору в установленому порядку письмову вимогу про усунення порушень та документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодацем (позивачем) такої вимоги. Проте, позивач таку вимогу не отримував, у зв`язку із чим не було дотримано щодо письмової вимоги про усунення порушень. А також не була проведена оцінка іпотечногомайна.

При обрані способу захисту порушеного права позивач виходив з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної у постанові від 04.09.2018 у справі № 915/127/18 в якій вказано, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію права, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Посилаючись на наведене позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

У відзиві на позов від 28.09.2021 представник ТОВ «Кредитні ініціативи» - адвокат Коваленко О.Л. в задоволенні позовних вимог просила відмовити через їх безпідставність.

У письмових поясненнях від10.03.2023 представник ТОВ «Кредитні ініціативи» - адвокат КізкоЛ.С. доповнила відзив на позов та просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 14.03.2023, сторони не з`явилися про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд прави за його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» у письмових поясненнях просив розглянути справу за відсутності представника вказаного відповідача та відмовити в позові.

Державний реєстратор право на надання відзиву не скористався та причину неявки в судове засідання не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах докази та встановивши фактичні обставини справи, дійшов наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що 18.12.2007 між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком будо укладено договір про іпотечний борг № 1779-04/07, відповідно до якого позивач отримав кредит в сумі 6000,00 дол.США із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків до 13.12.2027.

19.12.2007 між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком укладено нотаріальний іпотечний договір, відповідно до якого позивач надав в іпотеку банку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що належала йому на праві власності.

За умовами пункту 5.2 цього Договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно цього Договору в добровільному (позасудовому ) порядку.

Задоволення вимог іпотекодерждателя за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки може бути вчинене в позасудовому порядку наступним чином: продажу безпосередньо іпотекодавцем предмету іпотеки третій особі на користь іпотекодержателя; передачі іпотекодавцем у власність іпотекодержателю предмету іпотеки в рахунок виконання іпотекодавцем основного зобов`язання за кредитним договором у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статею38 Закону України «Про іпотеку»; іншим способом, що не суперечить чинному законодавству на момент реалізації предмету іпотеки.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк» та набуло право вимоги по борговим зобов`язанням позивача.

Ця обставина сторонами не оспорюються, а тому додаткового доказування не потребуює.

Повідомленням від 18.03.2018 № Б18.04/3 ТОВ «Кредитні Ініціативи» підтвердило направлення ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язання.

В повідомленні вказано, що на підставі договору про відступлення права вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором № 1779-04/07 від 18.12.2007, а тому вимагає сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 28.02.2018 складає 107694,13 доларів США, що відповдіно до курсу Національного банку України станом на 28.02.2018 складає 2902161,34 грн. Також повідомлено, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ТОВ Кредитні ініціативи» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Фактичне направлення повідомлень ТОВ «Кредитні ініціативи» підтвердило листами кур`єрської служби ТОВ «ТЕМАПОЛ» від 05.11.2018 № № 130-К, 131-К в яких вказано, що при спробі передачі листа «особисто в руки» адресат відмовився від його отримання без пояснення причин, також листами від 07.11.2018 №№143-К, 144-К, згідно яких мала місце відмова адресата від отримання доставки без пояснення причин.

У постанові від 29.09.2020 Велика Палата Верховного Суду у справі №757/13243/17 (№14-711цс19) зробила висновок: оскільки метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому добросовісна особа, яка придбаває майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої права розпоряджатися чужим майном.

До доводів представника ТОВ «Кредитні ініціативи» про належне повідомлення ОСОБА_1 про звернення стягнення на іпотечне майно в разі непогашення боргу, суд ставиться критично.

Як вбачається із повідомлення його складено 18.03.2018, а вручення адресату підтверджується листами кур`єрської служби від листопада 2018 року. При цьому, листи не містять дати коли саме і хто відмовився від отримання доставки. Крім того, доставка здійснювалася ОСОБА_1 на дві різні адреси і як слідує з листів адресат від отримання доставки відмовився без пояснення причин.

З позову вбачається, що позивач не підтверджує отримання ним повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Наведене ставить під сумнів належне дотримання ТОВ «Кредитні ініціативи» вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Інформаційною довідкою № 254414858 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.04.2021 підтверджується, що 02.01.2019 державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -101). Підставою держаної реєстрації вказано договір іпотеки від 19.12.2007, серія та номер: 8444.

Таким чином, державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно здійснена за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору.

Іпотечна квартира згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.04.2021 належала позивачу ОСОБА_1 .

Із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно судом встановлено, що іншого нерухомого майна, крім іпотечної квартири, за ОСОБА_1 на праві власності не зареєстровано.

Витягом із реєстру територіальної громади міста Миколаєва підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 26.04.2018.

Згідно позову, спірна квартира єдиним житлом позивача.

Щодо твердження позивача про не проведення відповідачем оцінки іпотечного майна, перед оформленням права власності, вони є помилковими та спростовуються доданим до відзиву на позов звітом № ВА 181025-027, згідно якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 25.10.2018 складає 655264,00 грн.

07.06.2014 набрав чинності Закон № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону № 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.11.2019 у справі № 802/1340/18 (провадження № 11-474апп19) та від 19.05.2020 у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20) зробила висновок, що звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений сторонами в іпотечному застереженні, є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

У зв`язку із цим, суд відхиляє як необґрунтовані твердження представника ТОВ «Кредитні ініціативи» про те, що на здійснене у позасудовому порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, не поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З цих же підстав не є застосовними і висновки Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 645/52808/16-ц, від 12.07. 2018 у справі № 372/977/16, на які посилається представник ТОВ «Кредитні ініціативи» в письмових поясненнях від 10.03.2023, оскільки від таких висновків по суті відступила Велика Палата Верховного Суду у справі № 802/1340/18.

Таких висновків дійшов і Верховний Суд в постанові від 06.03.2023 у справі № 752/20087/20-ц (провадження № 61-13329св22).

Отже, на квартиру АДРЕСА_1 , яка використовується як місце постійного проживання позивачем та є предметом іпотеки у забезпечення вимог за кредитним договором, укладеного в іноземній валюті, не може бути звернуто стягнення шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем у зв`язку із дією Закону № 1304-VII, а тому в державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру.

Таким чином, державна реєстрація права власності за відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» на іпотечне нерухоме майно, яке належало позивачу та є його єдиним місцем проживання і підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», є неправомірною.

Щодо позовної вимоги по скасування запису державного реєстратора.

У відповідності до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначав про порушення його прав як іпотекодавця та власника квартири з наведених ним підстав через оформлення відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на іпотечне майно в позасудовому.

Порушення прав позивача є доведеним та встановлено судом.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

Предметом касаційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 199/8324/19 були судові рішення в частині задоволення позовних вимог про скасування записів про державну реєстрацію права власності, у правовідносинах подібних до справи, яка розглядається.

У наведеній категорії справ щодо оскарження рішень (записів) про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), Велика Палата сформувала сталу практику в частині належного (ефективного) способу захисту прав іпотекодавця саме у спосіб оскарження таких рішень. Зокрема, саме такий спосіб захисту прав іпотекодавця застосований Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04.09.2018 у справі № 915/127/18, від 20.11.2019 у справі № 802/1340/18-а, від 01.04.2020 в справі № 520/13067/17, від 19.05.2020 у справі № 644/3116/18-ц та багатьох інших.

У постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19 сформульовано висновок про те, що з 16 січня 2020 року законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а отже, відсутня необхідність застосування позивачем такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить не спроможний надати особі ефективний захист її прав.

У справі, що розглядається, позивач звернувся до суду з позовом про скасування саме запису про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи», обравши такий спосіб захисту відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 04.09.2018 у справі 915/127/18.

Згідно частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За частинами першою, другою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З аналізу наведених норм слідує, що захист порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду має бути ефективним.

Враховуючи встановлення в ході розгляду справи порушення права позивача, але помилковим, через неодноразову зміну законодавства, з`явленням вимога, яка не вповні мірі відновлює його порушене право, суд вважає за необхідне застосувати ефективний спосіб захисту порушеного права, який відповідає способу визначеному законом на момент прийняття цього рішення, а саме задоволення позову шляхом визнання неправомірним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на іпотечну квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи», що забезпечує відновлення порушеного права позивача.

При вирішенні позову в частині вимоги до державного реєстратора суд враховує наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що «зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ «Кей-Колект» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо. Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 295/2868/19 (провадження № 61-10421св20), від 22.12.2021 у справі № 175/1243/19 (провадження № 61-2682св21), від 19.01.2022 у справі № 361/3222/19 (провадження № 61-2788св21).

Встановивши, що спірна квартира відповідає критеріям, визначеним у Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд вважає, що позовні вимоги в частині пред`явлення до ТОВ «Кредитні ініціативи» обґрунтовані та підлягають задоволенню з підстав, наведених мотивувальній частині рішення, водночас позов в частині пред`явлення до державного реєстратора задоволенню не підлягає, оскільки такий не є належними відповідачами у вказаній справі.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача, який згідно квитанцій здійснив оплату судового збору 908,00 грн., підлягає стягненню вказана сума понесених ним судових витрат.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області Дроніної Оксани Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.01.2019, індексний номер 44977745, на квартиру загальною площею 45,2 м2, житловою площею 27,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна6 101).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сум 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21;

відповідач: державний реєстратор Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області Дроніна Оксана Сергіївна, місцезнаходження: м.Миколаїв, вул. Сінна, 30-А, оф.310.

Повний текст судового рішення складено 22.03.2023.

Суддя І.В.Коваленко