Дата документу 22.02.2023 Справа № 336/3206/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3206/22 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/714/23 Галущенко Ю.А.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенка Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Фельського Сергія Леонідовича на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Фельського С.Л. звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», про зобов`язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що ОСОБА_1 отримала лист-вимогу від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якому зазначалося, що між ОСОБА_1 і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 356856203 від 10 листопада 2021 року.

Згідно листа-вимоги сума заборгованості за вказаним кредитом станом на 26 листопада 2021 року становить 32 049,60 грн.

Як вбачається з додатку до листа-вимоги, грошові кошти за вказаним договором були перераховані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на реквізити картки НОМЕР_1 .

Вказує, що жодного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_1 не укладала, в зв`язку з чим звернулась до відділення поліції Запорізького ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення відносно неї злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про що були внесені відомості до ЄРДР № 0001310 від 17 листопада 2021 року.

Слідчому стало відомо, що рахунок, на який було перераховано кошти відповідачем належить АТ «ТАСКОМБАНК».

Згідно інформації, наданої АТ «ТАСКОМБАНК», картковий рахунок належить клієнту банку, проте не належить ОСОБА_1 . Тобто, виходячи з наведеного, кошти від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_1 не отримувала.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_1 коштів не отримувала, тому договір не укладено, відтак вона не має жодних боргових зобов`язань перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

В зв`язку із внесенням відомостей до кредитної історії ОСОБА_1 інформації про кредитний договір № 356856203 від 10 листопада 2021 року та, начебто простроченої і не сплаченої заборгованості, порушено права позивача, оскільки така інформація ставить під сумнів її добросовісність як кредитора, та унеможливлює отримання нових кредитів у разі потреби.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити з кредитної історії ОСОБА_1 відомості про виданий ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредит відповідно до кредитного договору від 10 листопада 2021 року та інформацію про будь-яку заборгованість за цим кредитом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2022 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Фельський С.Л. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Суд залишив поза увагою правове обґрунтування позову та не надав жодної оцінки доводам позивача. Висновки суду, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження, що нею не було надано дозволу на передачу інформації до ТОВ «УБКІ» щодо наявності заборгованості є безпідставним. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в понову обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року (в/н № НОМЕР_2 ) директором з операційної діяльності ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» С.А. Сінченко була надіслана Вимога негайного платежу на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , в якій зазначено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вимагає від неї у найкоротші строки сплатити заборгованість за кредитним договором № 356856203, укладеним між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Станом на 26 листопада 2021 року сума заборгованість становить 32 049,60 грн.

Також, зазначено, що у разі відсутності оплати протягом 5 днів з моменту отримання даної вимоги, буде внесена інформація про заборгованість ОСОБА_1 до чорного списку Бюро кредитних історій.

Також, 25 листопада 2021 року (вих. № 1906-12/2021) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомило ОСОБА_1 , що 10 листопада 2021 року між нею і Товариством було укладено договір № 356856203, за яким відбулося перерахування коштів в розмірі 22 000,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 . Під час укладення кредитного договору ідентифікація та верифікація позичальника відбулася з використанням системи BankID Національного банку України відповідно до вимог підпункту 1 пункту 31 Додатку 2 до Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 року № 107. За результатами внутрішньої перевірки ознак вчинення шахрайських дій не було виявлено.

Згідно інформації АТ «ТАСКОМБАНК» № 275/814 від 10 січня 2022 року, надісланої ОСОБА_1 , зазначена в запиті картка НОМЕР_1 належить клієнту Банка, проте на ім`я ОСОБА_1 відсутні відкриті поточні рахунки за продуктом izibank в АТ «ТАСКОМБАНК».

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Фельським С.Л. на адресу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» була скерована заява про анулювання неіснуючої заборгованості та виключення відомостей про виданий кредит з бюро кредитних історій.

Згідно відповіді представника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 24 січня 2022 року вих. №3268-12/2022, між ОСОБА_1 та ТОВ укладено договір № 356856203 від 10 листопада 2021 року. Договір є укладеним з моменту отримання відповіді від позичальника про прийняття пропозиції (оферти) Товариства укласти зазначений електронний правочин в порядку, визначеному абз. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Підписання договору його сторонами відбулося за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. На виконання умов Договору, Товариство здійснило перерахування грошових коштів за допомогою тих реквізитів банківської картки, які були вказані Позичальником у заявці на отримання грошових коштів в кредит. Перед укладенням договору Товариство здійснило належну перевірку позичальника з використанням системи BankID Національного банку України. Жодних достовірних доказів того, що Договір з Товариством був укладений не позичальником, а невстановленою особою/особами, позивачем до заяви не додано.

Долучений до заяви лист АТ «ТАСКОМБАНК» за вих. № 275/814 від 10 січня 2022 року не доводить факту не укладення договору. Таким чином, зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором є дійсним та підлягає до обов`язкового виконання позичальником у повному обсязі, а тому заява про анулювання заборгованості та направлення інформації до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» щодо виключення запису з кредитної історії позичальника про наявність заборгованості перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не підлягає задоволенню.

Відповідно до Витягу з ЄРДР за № 0001310 від 17 листопада 2021 року, правова кваліфікація ч. 1 ст. 190 КК України, вбачається, що до Відділу поліції № 3 ЗРУП надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 10 листопада 2021 року невідома особа невстановленим способом оформила кредит в банку «Манівео» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинила останній матеріальних збитків на суму приблизно 25 100 грн. (ЖЄО-28798) (28480).

З кредитної історії «Українське бюро кредитних історій» (станом на 05.05.2022) щодо ОСОБА_1 з розділу «Фінансові зобов`язання» вбачається, зокрема, що є кредитний договір на споживчі цілі від 10 листопада 2021 року, сума кредиту 22 000 грн. 00 коп., який відкрито, поточна заборгованість - 54 340,00 грн., поточна прострочена заборгованість - 54 340,00 грн., термін кредиту до 10.02.2022 року, донор інформації: Манівео швидка фінансова допомога.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог до відповідача про спростування недостовірної інформації.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро кредитних історій (далі - Бюро) - це юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію; кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону; а Договір - правочин, сторонами якого є Користувач і Бюро і предметом якого є врегулювання питань надання та отримання інформації, що складає кредитну історію;

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вилучає з кредитної історії:

1) інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними;

2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього;

3) інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Позивач як при розгляді справи в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі не заперечує факту існування договору, інформація про який була внесена до її кредитної історії.

Однак, адвокат позивача та позивач зазначають, що грошові кошти за вказаним договором ОСОБА_1 не отримувала, у зв`язку з чим такий договір не є укладеним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Разом з тим, позивач не просить у своєму позові визнати спірний кредитний договір недійсним, або таким, що не укладався, а отже позовні вимоги про зобов`язання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити з кредитної історії ОСОБА_1 відомості про виданий ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредит відповідно до кредитного договору від 10 листопада 2021 року та інформацію про будь-яку заборгованість за цим кредитом є передчасними та недоведеними.

Окрім того, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Фельський С.Л., посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року № 145/2047/16-ц та на Постанову Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29 травня 2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», що не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, у зв`язку з відсутністю зазначених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що могли бути підставою для скасування рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фельського Сергія Леонідовича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 27 лютого 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко