Справа № 461/2857/21
Провадження № 6/461/17/23
У Х В А Л А

27.02.2023 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву Гулкевич Наталії Іванівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 461/2857/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ?

встановив:

Фактичні обставини справи, суть клопотання та дані про особу, яка його заявила, суть питання, яке вирішується судом.

Гулкевич Наталія Іванівна, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернулася до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 461/2857/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить видати дублікат виконавчого листа на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова по справі № 461/2857/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 10837,36 грн та судових витрат.

Заяву обґрунтовує тим, що на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.09.2021 року по справі № 461/2857/21 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, було видано виконавчий лист про стягнення боргу на користь АТ КБ «Приватбанк». На даний час оригінал виконавчого листа втрачено, що підтверджується актом складеним працівниками банку, запит поданий до Галицького відділу ДВС у м. Львові ЗМРУМЮ (м. Львів) залишився без відповіді.

Учасники справи в судове засідання не з`явились про дату судового засідання повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник заявника у поданій заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Мотиви та висновки суду, а також положення закону,

яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку (п. 17.4 Розділу X «Перехідні положення» ЦПК України).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 25.09.2015р. за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку, виходячи з наступних доводів та мотивів.

Судом встановлено, що у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в особі представника Мазченко Вікторії Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням суду від 23.09.2021 року, позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 10837 гривень 36 копійок та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати в розмірі 1879 гривень 96 копійок. У решті позовних вимог відмовлено.

На виконання вищевказаного рішення 25 жовтня 2021 року судом видано виконавчий лист.

23 червня 2022 року державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирчишином Ю.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Згідно даної постанови виконавчий лист № 461/2857/21 від 25.10.2021 повернуто стягувачу - Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк».

Як вбачається з акту складеного керівником та бухгалтером АТ КБ «Приватбанк» від 20.12.2022, згідно проведеної звірки отриманий в період 2015 2019 років і фактично наявних виконавчих листів, виявлено факт втрати виконавчого листа про примусове виконання рішення Галицького районного суду м. Львова по справі № 461/2857/21 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Наведені обставини свідчать про те, що на даний час існують об`єктивні перешкоди виконанню рішення суду.

Дублікатом є документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного документу.

У своїй постанові від 17.11.2021 року у справі № 419/310/12 (провадження № 61-13084св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, прийшов до висновку, що з аналізу пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України вбачається, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Розглядаючи подання, суд також враховує наступне.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

В свою чергу, у Рішенні від 26 червня 2013 року Конституційний Суд України взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок, відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абзац 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Забезпечення державою виконання судового рішення, як невід`ємної складової права кожного на судовий захист, закладено на конституційному рівні, зокрема ч.2 ст. 129-1 Конституції України, якою передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Також, у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

Обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Таким чином, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. ст. 129, 129-1 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи доведеність заявником факту втрати виконавчого документа, що підтверджується актом № 01-526 від 20.12.2022 наявним у матеріалах справи, зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви Гулкевич Наталії Іванівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 461/2857/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись п. 17.4 Розділу XІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, ?

постановив:

заяву Гулкевич Наталії Іванівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 461/2857/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ? задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа Галицького районного суду м. Львова від 25.10.2021 у цивільній справі №461/2857/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості в розмірі 10837 гривень 36 копійок та судових витрат в розмірі 1879 гривень 96 копійок.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27 лютого 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький