Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2866/21 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О.
Категорія 16 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Татуйка Є.О.

у цивільній справі №278/2866/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Коростенське лісомисливське господарство», Житомирської обласної державної адміністрації, Товариства з додатковою відповідальністю «Житомирський дослідно-експериментальний завод нестандартизованого устаткування», треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскона-Південь» та АТ «Про Кредит Банк» про визнання недійсним розпоряджень та припинення договорів сервітуту, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив скасувати розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації та припинити правочини земельного сервітуту на земельні ділянки. В обґрунтування поданого позову зазначав, що земельні сервітути встановлені з порушенням закону та порушують його права.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 . просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути судові витрати. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема апелянт вважає, що оскаржувані розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації №354 від 26.10.2016 року, №181 від 18.06.2015 року, №253 від 17.08.2015 року є недійсними через порушення процедури їх прийняття та опублікування, зокрема п.2 ст.15 ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Зазначає, що Товариство з додатковою відповідальністю «Житомирський дослідно-експериментальний завод нестандартизованого устаткування», Житомирська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскона-Південь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскона-Південь» не використовують сервітут за призначенням, а саме «для проїзду», та порушують умови договорів сервітуту: проводяться незаконні рубки 144 дерев, чим заподіяно шкоди в розмірі 82274 грн. Тобто, останні використовують земельні ділянки, надані за договорами сервітуту, не за призначенням.

Крім того, в подальшому подав суду докази наявності на земельних ділянках, переданих за оскаржуваними договорами сервітуту, щойно виявленого об`єкту культурної спадщини: «Меморіал жертвам Другої світової війни «Петрівське урочище», які підлягають захисту відповідно до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини ст.37 ЗУ «Про охорону культурної спадщини».

Вважає, що суд першої інстанції не застосував норми ч.1 ст.401, 404 ЦК України, ст.ст. 98,99,100 Земельного кодексу України, ст.ст. 23,66 Лісового кодексу України, ст.38 ЗУ «Про охорону навколишнього природнього середовища», ст.37 ЗУ «Про охорону культурної спадщини».

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 червня 2015 року голова Житомирської обласної державної адміністрації видав розпорядження №181, яким, серед іншого, затвердив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ТОВ «ЖДЕЗНУ» для проведення інженерних мереж та подальшого обслуговування, проїзду та проходу площею 0,1300 га. на землях ДП «Житомирське лісове господарство» в межах Кам`янської сільської ради. ТОВ «ЖДЕЗНУ» зобов`язано укласти договір сервітуту та здійснити його державну реєстрацію у встановленому законом порядку.

17 серпня 2015 року голова Житомирської обласної державної адміністрації видав розпорядження №253, яким вніс зміни до попереднього розпорядження, виклавши його в наступній редакції. «ТОВ «ЖДЕЗНУ» укласти договір з ДП «Житомирське лісове господарство» про встановлення земельного сервітуту площею 0,1300 га. на право проїзду до земельної ділянки площею 574,2801 га на території Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області, яка знаходиться у постійному користуванні ДП «Житомирське лісове господарство» для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (кадастровим номер :05:000:0174) та здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно».

17 серпня 2015 року між володільцем земельної ділянки ДП «Житомирське лісове господарство» та ТОВ «ЖДЕЗНУ», як власником сусідньої земельної ділянки, укладено договір про встановлення земельного сервітуту на підставі п.14 розпорядження голови ЖОДА від 18 червня 2015 року. Сервітут встановлено відносно частини земельної ділянки загальною площею 574,2801 га. з цільовим призначенням для ведення лісового господарства з кадастровим номером :05:000:0174, що перебуває в постійному користуванні у ДП «Житомирське лісове господарство» для права проїзду транспортних засобів площею 0,13 га. На земельну ділянку, передану в сервітут в 2016 році, розроблялась технічна документація.

26 жовтня 2016 року голова Житомирської обласної державної адміністрації видав розпорядження № 354, яким серед іншого, погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ТОВ «ЖДЕЗНУ» для проїзду на транспортному засобі по наявному шляху площею 0,7820 га. за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні ДП «Житомирське лісове господарство» в межах Кам`янскої сільської ради Житомирського району Житомирської області.

29 листопада 2016 року між володільцем земельної ділянки ДП «Житомирське лісове господарство» та ТОВ «ЖДЕЗНУ», як власником сусідньої земельної ділянки, укладено ще один договір про встановлення земельного сервітуту на згадувану раніше земельну ділянку лісового фонду площею 0,7820 га.

20 лютого 2017 року між ТОВ «ЖДЕЗНУ» та ТОВ «АСКОНА ПІВДЕНЬ» укладено договір найму (оренди) комплексу загальною площею 4322,5 кв.м.

28 серпня 2018 року між ТОВ «АСКОНА ПІВДЕНЬ» та АТ «ПроКредит Банк» укладено кредитний та іпотечні договори. Майновим поручителем боржника виступило ТОВ «ЖДЕЗНУ».

31 серпня 2018 року ДП «Житомирське лісове господарство» повідомило Народного Депутата про наступне. Підприємством укладено договори про встановлення земельного сервітуту з ТОВ «ЖДЕЗНУ» від 17 серпня 2015 року та від 29 листопада 2016 року. Земельний сервітут встановлено відносно частини земельних ділянок (квартал 63 виділ 15) Богунського лісництва на території Кам`янської сільської ради (нині Оліївська сільська рада). Площа земельних ділянок, на яку встановлено сервітут, відповідно складає 0,13 та 0,7820 га. Підставою для укладення договорів сервітуту є рішення органу виконавчої влади зокрема, розпорядження Голови Житомирської ОДА №181 від 18 червня 2015 року, №253 від 17 серпня 2015 року та №354 від 26 жовтня 2016 року.

25 жовтня 2019 року укладено додаткові угоди №1 до договорів встановлення земельних сервітутів від 17 серпня 2015 року та від 29 листопада 2016 року, якими визначено розмір плати за користування земельними ділянками.

20 липня 2020 року департамент культури, молоді та спорту ЖОДА листом повідомило наступне. На території ДП «Житомирське лісове господарство», Богунського лісництва Кам`янської та Іванівської сільських рад знаходиться щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Меморіал жертвам Другої світової війни «Петрівське урочище» до якого входять: 1) братська могила жертв фашизму, поховано 10 тисяч чоловік, с. Довжик Кам`янська сільська рада, 3 км на південь, охоронний номер 2490 (пам`ятка історії); 2) група (6) братських могил жертв фашизму, с.Іванівка, Іванівська сільська рада на території Богунського лісництва, охоронний номер 2805 (пам`ятка історії); 3) група братських могил військовополонених та мирних громадян, поховано 14 тисяч чоловік, Іванівська сільська рада 62-ий квадрат, 13-ої дільниці Богунського лісництва 0,5 км зліва від міської смуги, на узліссі, поблизу автотраси Житомир Львів (щойно виявлений об`єкт культурної спадщини). З приводу щойно виявленого об`єкту скеровано відповідне звернення до Міністерства культури, однак відповіді отримано не було.

20 липня 2020 року Житомирська обласна державна адміністрація з приводу конфлікту, що виник між жителями с.Довжик та ТОВ «Аскона Південь» щодо зведення будівель в Богунському лісі на землях, що мають історичну цінність, повідомила Народного Депутата про наступне. На території лісу, що поблизу Кам`янської та Іванівської сільських рад Житомирського району Житомирської області, який перебуває в користуванні ДП «Житомирське лісове господарство», знаходиться об`єкт культурної спадщини «Меморіал жертвам Другої світової війни «Петрівське урочище» (до якого входять раніше зазначені у даному рішенні три пам`ятки). Направлялось звернення до Міністерства з приводу занесення їх до реєстру, однак відповіді отримано не було. В той же час, 27 травня 2020 року сектором культури і туризму було здійснено огляд та складено акт технічного стану об`єктів, які входять до меморіального комплексу «Петрівське урочище», що знаходиться на околиці села Довжик Житомирського району Житомирської області відповідно до якого встановлено, що пам`ятки культури та прилегла до них територія знаходиться в задовільному стані. Земельна ділянка під пам`ятками культури перебуває у постійному користуванні ДП «Житомирське лісове господарство».

28 січня 2021 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області у справі №278/2883/18 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ТОВ «ЖДЕЗНУ», ТОВ «АСКОНА ПІВДЕНЬ», Житомирської обласної державної адміністрації та ДП «Житомирське лісове господарство» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Даним позовом заявник просила задовольнити вимоги, оскільки забудування земельної ділянки в промислових цілях позбавило її можливості користуватись землями лісового фонду. Разом з тим, судом не встановлено порушень законодавства у межах заявлених вимог.

17 серпня 2021 року сформовано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої вбачається наступне. Товариство з додатковою відповідальністю «Житомирський дослідно - експериментальний завод нестандартизованого устаткування» (далі в рішення скорочено ТОВ «ЖДЕЗНУ»), за адресою Житомирська область Житомирський район вул. Нескорених, 12, має у власності об`єкти нерухомості.

30 листопада 2021 року Житомирське обласне управління лісового та мисливського господарства повідомило про те, що нумерація кварталів з 62 по 64 в Богунському лісництві не змінювалась з 1987 року.

8 грудня 2021 року позивачу Міністерством культури та інформаційної політики у відповідь на звернення щодо об`єктів культурної спадщини, повідомлено наступне. За наявною у міністерстві інформацією на території Богунського лісу розташовані наступні пам`ятки культурної спадщини: 1) братська могила підпільників, партизан, жертв фашизму, яка розташована в 2 км південніше села в 63-му кварталі 13-ої дільниці Богунського лісництва не занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, але перебуває на обліку, як пам`ятка історії місцевого значення (рішення Житомирського обласного виконавчого комітету від 21 січня 1983 року № 22) і відповідно до закону є пам`яткою; 2) група братських могил жертв фашизму, яка розташована на території 61-го квадрату Богунського лісництва, між селами Довжик та Іванівка поблизу автотраси Житомир Львів, не занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, але перебуває на обліку як пам`ятка історії місцевого значення (рішення Житомирського обласного виконавчого комітету від 8 жовтня 1992 року № 390) і відповідно до закону є пам`яткою.

Судом також досліджено облікові картки об`єктів культурної спадщини, в яких, крім зазначеної раніше інформації наявна наступна і підтверджена про те, що вони знаходяться: в 62-му кварталі 13-ої дільниці Богунського лісництва (група (14) братських могил); в 61-му кварталі Богунського лісництва (група (6) братських могил) та в 63-му кварталі 13-ої дільниці Богунського лісництва.

Правоохоронними органами проводиться розслідування з приводу заволодіння земельною ділянкою ДП «Житомирське лісове господарство».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно норм ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Положеннями частин 1-3 ст.403 ЦК України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За нормами ч.1 ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут) (ч.1 ст.100 Земельного кодексу України).

Згідно норм ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Положеннями частин 1-3 ст.403 ЦК України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

У пунктах 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Згідно правової позиції, що викладена у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2018 року у справі №127/1417/16-ц, 16 січня 2019 року у справі №351/1146/16-ц, 14 листопада 2019 року, справа № 131/1423/15-ц відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки (іншого майна) неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до частини третьої статті 402 ЦК він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза.

Крім того, відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Частиною другою статті 102 ЗК України на вимогу власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках: а) припинення підстав його встановлення; б) коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням.

В даному випадку при вирішенні спору судом враховано, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду цих справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи, суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу і на наступне.

Процесуально-правовий аспект захисту права полягає в тому, що згідно зі ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ч. 1). Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства (ч. 2). Суди розглядають справи, визначені в ч. 1 ст. 15 ЦПК, у порядку позовного, наказного та окремого провадження (ч. 3). Крім того, суди розглядають справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, про оспорювання рішень міжнародного комерційного арбітражу, а також про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу (ч. 4).

Ст. 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч. 2). Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною (ч. 3).

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

З урахуванням наведеного надзвичайно важливого значення набуває необхідність належного з`ясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи йдеться.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19, від 13 липня 2022 року у справі № 916/3307/16.

Тому, зазначаючи такі підстави позову, як порушення відповідачем умови договорів сервітуту, а також Закону України «Про охорону культурної спадщини», позивач, який не являється стороною вищезазначених договорів, не наводить обгрунтування щодо порушення його особистих прав та яких саме. Доказів наявності у позивача права процесуального представництва інтересів інших осіб, також не надано.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: