Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2023 Справа №607/8412/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: - головуючого Братасюка В.М.

- за участю секретаря Мокрій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білецької сільської ради Тернопільського району, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовними вимогами до Білецької сільської ради Тернопільського району, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно : житловий будинок садибного типу із погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що вказаний будинок належав її бабусі ОСОБА_2 як голові робітничого двору, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_4 , який фактично вступив в управління спадковим майном, проте спадщину оформити не встиг. Вона спадщину прийняла, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явилися, подано заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача Білецької сільської ради Тернопільського районув судове засідання не з`явився, подано суду заяву про слухання справи за відсутності представника, відносно задоволення позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подано заяву про слухання справи без присутності представника.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 ,що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_4 , після смерті якого за заявою дочки померлого ОСОБА_1 була заведена спадкова справа №3/2019 про прийняття спадщини за законом.

Згідно довідки виданої Білецькою сільською радою №411 від 27.05.2020року на день смерті ОСОБА_7 спадкоємцями які прийняли спадщину за фактом спільної реєстрації були чоловік ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та син ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №62, виданої 20.05.2020 року житловий будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі дубліката свідоцтва про право власності виданого Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 25.12.2008 року, який втрачено.

Відповідно до довідки виданої Білецькою сільською радою №474 від 01.07.2020року, на день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зареєстровані ОСОБА_8 (колишня дружина), ОСОБА_9 дочка, та ОСОБА_10 внучка. Житловий будинок рахувався як «робітничий двір».

На даний житловий будинок садибного типу із погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 27.04.2020 року виданий технічний паспорт.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 12.05.2021року, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю первинної реєстрації власності та правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок, який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України, котрі викладено у Постанові №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

У 1960 році питання набуття права власності на житлові будинки регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до нього постановою Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які визначали умови та правові наслідки будівництва.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966року (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995року №56) передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З 12.05.1985року порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) № 5-24/26, а з 25.05.1990року - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69.

Відтак, до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Суспільна група робітничий двір існувала до 15.04.1991року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP "Про введення в дію Закону Української PCP "Про власність", якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Так, у відповідності до положень чинного на той час ЦК Української PCP 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Крім того, згідно з п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001року № 127, індивідуальні (садибні) будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року, не належать до самочинного будівництва.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності дають підстави стверджувати, що спірне нерухоме майно побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином зареєстровано органом місцевого самоврядування - у погосподарських книгах.

Ця позиція повністю відповідає практиці Верховного Суду України. Так, постановою Верховного Суду України від 15.01.2014 у справі № 6-145цс13 сформована єдина правова позиція по даній категорії справ. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 №121, обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998року - дня набрання чинності Інструкції.

Як зазначено у в п.3.3 листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на житловий будинок садибного типу із погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Білецької сільської ради Тернопільського району, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок садибного типу із погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 123,6 кв.м., житловою площею 80,7 кв.м. в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту рішення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк