Справа № 308/1905/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Фазикош О.В., секретаря судового засідання Макарович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Жупан Артура Юрійовича, про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 21.03.2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.03.2023 року.

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Жупан Артур Юрійович, звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.02.2022 вказана заява залишена без руху.

13.02.2023 від заявника надійшла заява про усунення недоліків, із додатками.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2023 у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

Заява мотивована тим, що 27 серпня 2015 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заінтересованою особою, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.08.2015 та зроблено актовий запис №417.

Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (копії свідоцтв про народження додано в додатку до заяви).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2022 року по справі №308/11021/21 розірвано шлюб, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (копія рішення суду додано в додатку до заяви).

У заяві вказано на те, що постійні незаконні дії із боку ОСОБА_2 , стали підставою їх проживання окремо, у зв`язку з чим заявниця разом із дітьми змушена винаймати житло. Проте кривдник не залишає в спокої заявницю та дітей, вишукує зустрічі, під час яких вчиняє відносно ОСОБА_1 насильницькі дії фізичного, економічного та психологічного характеру, що виражається у застосуванні до неї фізичної сили, погрозах, залякуванні, образах, не сплаті аліментів на утримання дітей.

Як вказано у заяві кривдник, при відвідуванні дітей, зазвичай будучи на підпитку, висловлювався нецензурно в бік заявниці із застосуванням до неї фізичної сили. Також представник заявника зазначає, що через засоби зв`язку третіх осіб, шляхом телефонних дзвінків, постійно здійснює на заявницю психологічний тиск, погрожуючи їй.

Згідно заяви, вчинення відносно заявниці насильницьких дії фізичного, економічного та психологічного характеру здійснюються кривдником з метою змусити її та дітей, в супереч їх волі та бажання, знову проживати разом з ним, про що останнім відкрито та постійно заявляється заявниці.

Представник ОСОБА_1 , зазначає, що за останні три місяці такі дії по відношенню до заявниці набули систематичного характеру. Зокрема, протягом цього періоду кривдник, з метою залякування, неодноразово пошкоджував вхідні двері (ламав дверні ручки), а 14.01.2023 р. - взагалі розбив вікно в квартирі, в якій заявниця проживає разом з дітьми на правах оренди.

Як вказано у заяві у зв`язку з цим, за фактом домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , заявниця неодноразово зверталася до органів Національної поліції (біля 14 разів) та за наслідками одного з них, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2023 р. №308/314/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому в заяві про видачу обмежувального припису вказано на те, що оскільки заявниці, не відомо про прийняті правоохоронними органами рішення за всіма фактами таких звернень, то на Головне управління Національної поліції в Закарпатській області скеровано адвокатський запит від 27 січня 2023 р. №2/01 стосовно надання інформації щодо кількості звернень ОСОБА_1 , 02.02.1996 року до Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області по факту насильницьких дій фізичного та психологічного характеру з боку колишнього чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зазначенням дати, номера, часу реєстрацій та стану розгляду таких звернень за період з листопада 2022 року по дату звернення із даним адвокатським запитом із одночасним наданням копій матеріалів, зібраних за наслідками розгляду таких звернень. Також представник заявника повідомляє, що станом на дату звернення до суду із даною заявою, запитувана інформація та матеріали у запропонований адвокатом спосіб Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області надана не була.

Представник ОСОБА_1 , зазначає, що кривдник продовжує вчиняє відносно заявниці насильницькі дії фізичного, економічного та психологічного характеру. Таким чином, вважає що ОСОБА_1 є особою, яка зазнала домашнього насильства.

За твердженням представника заявника, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 необхідно до ОСОБА_2 застосувати на строк до 6 місяців обмежувальний припис і встановлення таких заходів тимчасового обмеження прав та покладання на нього таких обов`язків як: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та її дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ); заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

При обґрунтуванні заяви представник ОСОБА_1 , посилається на положення ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», ст. 350-2 ЦПК України, п. З , 6, 7, 8, ч. 1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 350-1, 350-5, 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заявник просить: видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), на строк до шести місяців, яким визначити обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та її дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

03.03.2023 на виконання ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2023 року, в частині витребування доказів, із Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ( м. Ужгород. вул. Ракоці , 13), надійшло клопотання/заява, де міститься наступна інформація:

звернення гр. ОСОБА_1 з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 , який мав місце 14.01.2023 року. По даному факту на гр. ОСОБА_1 було складено постанову про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП серії ГАБІ №16321; звернення гр. ОСОБА_1 з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 , який мав місце 07.11.2022 року, зареєстрованого в ІТС ІПНП №18096 від 07.11.2022 року. По даному факту було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ № 171437; звернення гр. ОСОБА_1 з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 , який мав місце 07.11.2022 року, зареєстрованого в ІТС ІПНП №18090 від 07.11.2022 року, після чого відомості були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001551 від 08.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України; звернення гр. ОСОБА_1 з приводу конфлікту із ОСОБА_2 , зареєстрованого в ІТС ІПНП №15649 від 25.09.2022 року та розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян»; звернення гр. ОСОБА_1 з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 , який мав місце 19.12.2022 року, зареєстрованого в ІТС ІПНП № 20372 від 19.12.2022 року, згідно електронного рапорту, факт домашнього насильства не підтвердився.

Одночасно у вказаному клопотанні/заяві міститься повідомлення щодо того, що 31.01.2023 року до Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області звертався з адвокатським запитом ОСОБА_5 01.02.2023 року поданий запит було розглянуто та надіслано відповідь адвокату Жупан А.Ю. на вказану адресу АДРЕСА_3

Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, від адвоката Жупан А.Ю., в якій він просить розгляд справи проводити без участі заявника ОСОБА_1 та її представника за наявними у справі матеріалами.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився повторно, про дату та час розгляду заяви повідомлявся належним чином, заяв та клопотань від ОСОБА_2 , на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана:

1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Відповідно до ст. 3503 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Згідно матеріалів справи встановлено, що:

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.01.2022 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 27.08.2015 та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено актовий запис №417. Також, вказаним рішенням, із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання їх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 23.11.2022 №814/23/02-14, встановлено, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них є спільні малолітні сини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, яким 03.02.2016 року видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , а в книзі реєстрації народжень 03.02.2016 року зроблено актовий записи за № 168.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, яким 06.02.2018 року видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , а в книзі реєстрації народжень 06.02.2018 року зроблено актовий записи за № 159.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.01.2022 року по справі № 308/11021/21 шлюб між батьками дітей було розірвано, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 17.08.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У висновку вказано на те, що в ході проробленої роботи встановлено, що мати дітей гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 та фактично проживає у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . За цією ж адресою проживає без реєстрації її сини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується актом обстеження умов проживання від 10.11.2022 року, копією паспорту матері дітей та копією договору оренди від 15.02.2022 року. Відповідно було складено Акт обстеження умов проживання від 10.11.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом із тим, у висновку зазначено, що батько дітей гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться справа № 308/13931/22 про вчинення батьком дітей адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство), що підтверджується інформацією з сайту «Судова влада».

Як вказано у висновку: враховуючи інтереси дітей комісія прийняла рішення рекомендувати органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому підготувати висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з їх матір`ю гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою її місця проживання.

Так, розглянувши наявні матеріали та насамперед враховуючи інтереси малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з їх матір`ю гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою її місця проживання.

На підтвердження проживання заявника разом і дітьми за адресою вказаною у заяві про видачу обмежувального припису, заявником додано в додатку до заяви копію договору оренди квартири за адресою: АДРЕСА_2 , у приватної особи від 15.02.2022 року.

Згідно наявної в матеріалах справи інформаційної довідки що надана на виконання ухвали від 14.02.2023 в частині витребування доказів, а саме інформації щодо кількості звернень ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області по факту насильницьких дій фізичного та психологічного характеру з боку колишнього чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зазначенням дати, номера, часу реєстрацій та стану розгляду таких звернень за період з листопада 2022 року по 13.02.2023 р., встановлено, що:

звернення гр. ОСОБА_1 з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 , який мав місце 14.01.2023 року. По даному факту на гр. ОСОБА_1 було складено постанову про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП серії ГАБІ №16321; звернення гр. ОСОБА_1 з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 , який мав місце 07.11.2022 року, зареєстрованого в ІТС ІПНП №18096 від 07.11.2022 року. По даному факту було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ № 171437; звернення гр. ОСОБА_1 з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 , який мав місце 07.11.2022 року, зареєстрованого в ІТС ІПНП №18090 від 07.11.2022 року, після чого відомості були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001551 від 08.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України; звернення гр. ОСОБА_1 з приводу конфлікту із ОСОБА_2 , зареєстрованого в ІТС ІПНП №15649 від 25.09.2022 року та розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян»; звернення гр. ОСОБА_1 з приводу конфлікту із гр. ОСОБА_2 , який мав місце 19.12.2022 року, зареєстрованого в ІТС ІПНП № 20372 від 19.12.2022 року, згідно електронного рапорту, факт домашнього насильства не підтвердився.

З наявної в матеріалах справи постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2023 року, вбачається, що за результатами розгляду адміністративної матеріалів справи про притягнення до адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №284521 від 02.01.2023, подія мала місце 30.12.2022 року), його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення відносно домашнього насилля відносно колишньої дружини ОСОБА_1 .

Згідно відомостей, що містяться в автоматизованій системі документообігу суду Д-3, встановлено, що постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2022 ОСОБА_2 , за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення за матеріалами протоколу серії ВАВ №171399 від 12.10.2022, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насилля відносно колишньої дружини (постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2023 №308/13931/22).

Окрім того, згідно відомостей що містяться в автоматизованій системі документообігу суду Д-3, відносно ОСОБА_2 , було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ № 171437 від 07.11.2022. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , за матеріалами вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, його визнано винним у вчиненні домашнього насилля відносно колишньої дружини ОСОБА_1 (постанова Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2023 №308/15186/22).

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 31.01.2023 № 308/1125/23 громадянина України ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №284513 від 15.01.2023 року та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких особи, які мають спільну дитину (дітей).

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до положень п. п. 3, 4, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (частина друга статті 26 вказаного Закону).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Звертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису заявник посилається на те, що її колишній чоловік ОСОБА_2 , вчиняє відносно неї насильницькі дії фізичного, економічного та психологічного характеру з метою змусити її та дітей, в супереч їх волі та бажання, знову проживати разом з ним, про що останнім відкрито та постійно заявляється.

На переконання суду, доводи заявника підтверджуються достатніми доказами, зокрема інформацією щодо звернення ОСОБА_1 до органів поліції з приводу конфліктних ситуацій із ОСОБА_2 , постановами про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, постановами суду про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Аналізуючи наведені вище норми законодавства, а також викладені у заяві про видачу обмежувального припису обставини, дії ОСОБА_2 , по відношенню до заявника є проявом психологічного, фізичного та економічного насильства.

Окрім того, суд вважає за необхідне вказати і на те, що окрім наявних у матеріалах справи постанов суду про притягнення ОСОБА_2 , до відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (три постанови), суд враховує, і те, що фактично ОСОБА_1 , до органів поліції зверталася більше ніж тричі. Так, суд при розгляді справи враховує правову позицію ВС (постанова від 12 травня 2021 року у справі № 522/19426/20-ц), з приводу того, що відсутність постанови суду про визнання винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, та відсутність факту притягнення до відповідальності за вчинення домашнього насильства і не набуття таким чином статусу «кривдника», не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних обставин, якими підтверджуються доводи заявника.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.

При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків» є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» (GC), n. 55182, «Idalov v. Russia» (GC), 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145).

З матеріалів справи вбачається, що заявник є постраждалим від дій заінтересованої особи, що мають ознаки домашнього насильства.

Основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема, є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд; належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (ст. 4 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» №2229- VIII).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 вказаного Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

У частині другій статті 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону № 2229-VIII).

Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

За змістом Закону № 2229-VIII обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, що виконуює захисну та запобіжну функцію і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. При вирішенні питання щодо застосуванні заходів тимчасового обмеження прав кривдника суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

У частинах першій - третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даному випадку судом встановлено, що заявником надані належні докази, зокрема відомості про складені відносно кривдника за її зверненням протоколи про адміністративні правопорушення згідно з якими ухвалено постанови про притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності, відомості щодо її неодноразових звернень до поліції з приводу протиправних дій її колишнього чоловіка відносно неї, що в свою чергу підтверджує тривалий конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Отже, враховуючи тривалий період, як заявниця і заінтересована особа стали жити окремо, проте ОСОБА_2 , продовжує вчиняти домашнє насильство щодо ОСОБА_1 , не висловлює щирого каяття щодо своєї поведінки, про що свідчать дії останнього, суд дійшов висновку про високий рівень вірогідності повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до ОСОБА_1 , необхідно застосувати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), на строк трьох місяців, яким визначити обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та її дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Оскільки ОСОБА_6 , як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом, оскільки ігнорування заінтересованою особою застосованих працівниками поліції та судом до нього заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо заявника, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником до заявниці психологічного та фізичного насильства.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Щодо визначення строку обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , суд зазначає, що:

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Системний аналіз правил наведеної норми права свідчить про те, що суди, визначаючи строк обмежувального припису, враховують наявність ризиків вчинення кривдником насильства відносно постраждалої особи, ймовірність продовження чинення такого насильства.

Суд визначаючи строк обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , встановивши, в якій формі домашнього насильства піддавався заявник (психологічному, фізичному, економічному), що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами; оцінивши ризики продовження у майбутньому такого насильства заінтересованою особою; врахував пропорційність та необхідність видання обмежувального припису, та вважає заявлений ОСОБА_2 , максимальний строк в шість місяців необґрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення частково на строк три місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 13, 76-81, 259, 263-265, 350-5, 350-6, 350-8, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Жупан Артура Юрійовича, про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), строком на 3 (три) місяці, яким визначити такі тимчасові обмеження:

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та її дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за адресою: АДРЕСА_2 ;

заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В решті вимог заяву залишити без задоволення.

Про ухвалене рішення повідомити уповноважений підрозділ Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області (вул. Гагаріна, 10а, м. Ужгород, Закарпатська область), для взяття ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), відносно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Ужгородської міської ради (пл. Поштова, 3, Ужгород, Закарпатська область).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош