КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/1257/22 Головуючий 1 інстанція - Ковалевська Л.М.
Провадження № 22-ц/824/4002 /2023 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Олійника В.І., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Лободи Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, ГУ НП в Київській області в особі представника Роменської Євгенії Павлівни на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2022 року у справі за позовом адвоката Реви Інни Олександрівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУ НП в Київській області, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2022 адвокат Рева І.О., що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі ГУ НП в Київській області, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 07.08.2021 року близько 23 год. 10 хв. позивач разом з дружиною, рухаючись на автомобілі Нonda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Фастів по вул. Шевченка, був зупинений інспектором ВРПП Фастівського РУП Пономаренком Р.С. з метою перевірки дотримання вимог безпеки дорожнього руху, а саме перевірки полісу страхування. Після пояснення причин його відсутності (наявність посвідчення учасника бойових дій) у працівників поліції виникла підозра у порушенні останнім правил дорожнього руху в частині відсутності підсвітки заднього державного номерного знака в темну пору доби, що не відповідало дійсності. Вказані обставини не завадили працівнику поліції скласти відносно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №142463.

Таким чином, на підставі вказаної вище постанови ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Окрім цього, того ж дня у працівника поліції виникла підозра щодо перебування останнього у стані сп`яніння, в зв`язку з чим відносно нього були складені адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №142463 від 07.08.2021р. позивач не погодився та у встановлений законом строк оскаржив її до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2022р.

№381/2955/21 постанову серії БАВ №142463 від 07.08.2021р. скасовано.

А постановою Баришівського районного суду Київської області від 12.04.2022 року №381/2907/21 провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, мотивуючи свої рішення, суди зазначили, що наявні в матеріалах справ докази не доводять вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених чч.1ст. 121, 130 КУпАП.

Позивач зазначив, що працівниками Фастівського районного управління поліції Головного управління НП в Київській області при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення та протоколу у справі про адміністративне правопорушення та направленні матеріалів до суду, було грубо порушено права позивача, що призвело до його вимушеного виправдування перед судом в зв`язку з необґрунтованим притягненням до відповідальності за адміністративні правопорушення, яких він не вчиняв.

Ураховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь моральну (немайнову) шкоду в розмірі 75 000 гривень.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2022 року позов адвоката Реви Інни Олександрівни, що діє і інтересах ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУ НП в Київській області, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 , у рахунок відшкодування моральної шкоди 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) гривень.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ГУ НП в Київській області в особі представника Роменської Євгенії Павлівни подано апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням усіх обставин справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Представник апелянта зазначає, що сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, наскільки душевні переживання були інтенсивними, щоб сягути рівня страждань.

В апеляційній скарзі, ГУ ДКСУ у Київській області, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ,відмовити у повному обсязі. Вказує, що ГУ ДКСУ у Київській області не в змозі використати права учасника судового процесу, оскільки згідно зі своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того, ГУ ДКСУ у Київській області жодних прав та інтересів позивача не порушував, тому не повинен нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок незаконних дій, зокрема, інших державних органів

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційнп скарга задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 07.08.2021 року близько 23 год. 10 хв. ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі Нonda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Фастів по вул. Шевченка, був зупинений інспектором ВРПП Фастівського РУП Пономаренком Р.С. з метою перевірки дотримання вимог безпеки дорожнього руху, а саме перевірки полісу страхування.

Після пояснення причин його відсутності (наявність посвідчення учасника бойових дій) у працівників поліції виникла підозра у порушенні останнім

правил дорожнього руху в частині відсутності підсвітки заднього державного номерного знака в темну пору доби.

В подальшому, відносно ОСОБА_1 ,було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №142463.

На підставі вказаної вище постанови, ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Того ж дня, 07.08.2021 року, у працівника поліції виникла підозра щодо перебування останнього у стані сп`яніння, в зв`язку з чим відносно нього були складені адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №142463 від 07.08.2021р. позивач не погодився та у встановлений законом строк оскаржив її до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2022 р.

№381/2955/21 постанову серії БАВ №142463 від 07.08.2021р. скасовано.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 12.04.2022 №381/2907/21 провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається із судових рішень, наявні в матеріалах справ докази не доводять вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1ст. 121, 130 КУпАП.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (далі - Закон № 266/94-ВР).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Згідно п.1 ст. 1176Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до п.З ст.13 Закону України «Про національну поліцію», у складі поліції функціонують:

1) кримінальна поліція;

2) патрульна поліція;

3) органи досудового розслідування;

4) поліція охорони;

5) спеціальна поліція;

6) поліція особливого призначення;

7) інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції.

З матеріалів справи відомо, що особа яка склала адміністративний протокол серії БАВ №142463 від 08.05.2022 року та адміністративні матеріали за ч.І ст.130 КУпАП, є інспектором ВРПП Фастівського РУП. Вищевказана посада не відноситься ані до кримінальної поліції, ані до органів досудового слідства.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно із загальними нормами цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли на нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину.

Згідно п.п 9, 10, 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Судам слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню зха рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області №381/2955/21 від 09.02.2022року та постанова судді Баришівського районного суду Київської області №381/2907/21 від 12.04.2022 року, згідно з якими скасовано постанову серії БАВ №142463 від 07.08.2021 року та закрито провадження у справі відносно Позивача за ч.І ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), не є доказом протиправності дій Відповідача 1 щодо складання адміністративного протоколу серії БАВ №142463 від 08.05.2022 року та адміністративних матеріалів за ч.І ст.130 КУпАП, оскільки предметом судового розгляду вказаних вище справ про адміністративне правопорушення було виключно з`ясування обставин наявності чи відсутності подій та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.121 КУпАП ч.І та ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , а не правомірність вказаних вище дій уповноважених осіб відповідачів.

Враховуючи вищезазначене, матеріали справи не містять доказів того, що вказані вище дії Відповідачів щодо складання адміністративного протоколу серії БАВ №142463 від 08.05.2022 року та адміністративних матеріалів за ч.І ст.130 КУпАП у встановленому законом порядку визнавались судом протиправними.

В своїх обгрунтуваннях та доводах, що наведені в позовній заяві, Позивачем щодо відшкодування моральної шкоди, не доведено факту заподіяння моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, погіршенню стану здоров`я та його причино наслідковий зв`язок.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 ,щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними та необгрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для їх задоволення. Позивач не надав доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів та вини останніх в її заподіянні.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно- правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди.

Такий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.10.2020 року по справі №312/262/18, провадження №61-14401 св 19.

Отже, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2022 рокуслід скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Держави Україна в особі Державної казначейської служби України- задовольнити.

Апеляційну скаргу ГУ НП в Київській області в особі представника Роменської Євгенії Павлівни - задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУ НП в Київській області, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 24.02.2023

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: В.І. Олійник

Л.П. Сушко