Справа №303/6012/22
2/303/911/22
ряд. стат. звіту - №31
11 січня 2023 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області під головуванням судді Мирошниченка Ю.М. при секретарі Шкріба Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Мукачево позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
Позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини п`ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні, так і на недоговірні зобов`язання.
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, судових рішень тощо). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Додатковим рішенням цього ж суду від 15.10.2019 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 1536,80 грн. судового збору (а. с. 8).
Грошове зобов`язання, що виникло на підставі зазначеного судового рішення відповідачем дотепер не виконано.
З огляду на це у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Нарахування передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При цьому нарахування інфляційних втрат за наступний період має здійснюватися з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.
Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.
Наданий позивачем розрахунок (а. с. 12-13) відповідає наведеним вимогам та проведений за період від визначеного судом моменту виникнення невиконаного наразі зобов`язання (13.05.2019 р.) по час звернення позивача до суду з цим позовом (01.09.2022р.).
Заперечення відповідача доводи позивача та висновки суду не спростовують. Наявність іншого рішення щодо стягнення заборгованості за сервітутом не підтверджена. Здійснені позивачем податкові платежі правового значення у цій справі не мають.
Також, враховуючи обґрунтованість та підставність позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 992,40 гривень.
Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 509, 524, 533-535, 625 ЦК України, суд
У Х В А Л И В:
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 11.01.2023 року.

Головуючий Юрій Мирошниченко