16.01.2023 Єдиний унікальний номер 205/4048/22
Номер провадження: 2/205/650/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом Органа опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради (далі - Позивач), що виступає в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що малолітня дитина: ОСОБА_3 перебуває на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини, не створює повноцінних умов для проживання, залишає дитину без нагляду на тривалий час, матеріальним утриманням сина не займається, не піклується про його здоров`я. Відомості про батька внесені в актовий запис про народження відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з матір`ю та старшими братами, умови проживання потребують покращення. 29.03.2019 року співробітниками Новокодацького ВП ГУНП у Дніпропетровській області було виявлено дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки мати залишила дітей самих вдома та поїхала за межі міста Дніпра. 29.05.2019 року малолітній ОСОБА_3 був повернутий на виховання матері ОСОБА_2 . Однак, 10.02.2022 року до Управління служби у справах дітей надійшло повідомлення від Служби у справах дітей Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради щодо малолітнього ОСОБА_3 , який залишився без батьківського піклування, оскільки мати залишила сина на сторонніх осіб, які його били. За час перебування дитини в лікарні мати жодного разу сина не відвідувала, не цікавилася станом здоров`я та розвитком. У зв`язку з чим, рішенням Тернівської районної у місті ради від 02.05.2022 року малолітнього ОСОБА_3 було влаштовано до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради. Однак, за час перебування у закладі мати жодного разу не відвідала дитину, матеріальної допомоги не надавала, успіхами сина не цікавилась. Отже, мати не виконує свої обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, не проявляє щодо нього батьківської турботи та піклування, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, тим самим проявляє байдужість до подальшої долі сина. Внаслідок такої бездіяльності з боку матері створились умови, які шкодять інтересам дитини.

У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача змушений звернутися до суду та просити суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні до її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування таких заперечень відповідач посилалася на ті обставини, що через COVID-19 вона у лютому 2019 року втратила роботу, і вимушена була шукати нову роботу, яку знайшла у Польщі. Напередодні виїзду до Польщі відповідач зазначає, що вона особисто була на прийомі в Управлінні - службі у справах дітей і на час працевлаштування просила допомогти в догляді дітей, на що їй запропонували залишити дітей з родичами, а робітники служби будуть перевіряти дітей, їх стан та догляд. Таким чином, діти залишились під наглядом рідної бабусі ОСОБА_6 . Діти були охайні та доглянуті. Сама відповідач наголошує на тому, що вона дітей не покидала і самих ніколи не залишала. У зв`язку з чим, просить суд відмовити позивачу у задоволені позову та повернути їй сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на виховання.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнала, просила суд у його задоволені відмовити, посилаючись на те, що вона виконує свої батьківські обов`язки, має намір та бажання виховувати та утримувати свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, при вирішені спору покладається на розсуд суду. Додатково повідомляє, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно знаходиться в КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради на повному державному утриманні з 03.05.2022 року по теперішній час на підставі рішення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 02.05.2022 року за № 144.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення виходячи із наступного.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 21.04.2022 року. Відомості про батька внесені в актовий запис про народження відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно наказу начальника управління служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради Управління служби у справах дітей № 26 від 02.04.2019 року малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 поставили на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, по категорії дітей, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Згідно довідки № 9643 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 21.10.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з актами обстеження житлово побутових умов від 05.12.2018 року, 03.04.2019 року та 22.05.2019 року умови для проживання за адресою: АДРЕСА_1 , дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , створені задовільнені.

Згідно повідомлення Новокодацького ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 05.04.2019 року за № 453/932 ЕО, співробітниками Новокодацького ВП ГУНП у Дніпропетровській області 29.03.2019 року було виявлено дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки мати залишила дітей самих вдома та поїхала за межі міста Дніпра.

Згідно Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитини та її доставку від 29.03.2019 року, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим інспектором СЮП Новокодацького ВП у Дніпропетровській області Федо В.В. було передано до КЗ «Дніпровська міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради.

Згідно Акту КЗ «Дніпровська міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради від 12.04.2019 року дитина малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув до інфекційного відділення для дітей раннього віку ІНФОРМАЦІЯ_6 , за час перебування у відділені ні мати, ніхто з близьких родичів дитину не відвідував, станом її здоров`я не цікавився.

Згідно повідомлення КЗ «Дніпровська міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради від 29.05.2019 року за № 5/531, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 29.05.2019 року забрала мати ОСОБА_2 на підставі листа Управління служби у справах дітей Новокодацької районної у місті ради від 28.05.2019 року за № 16/08-50.

Згідно Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 02.02.2022 року за № 155, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 інспектором СЮП ВП КРУП лейтенантом поліції було передано до КНП «Криворізька міська лікарня № 16» Криворізької міської ради.

Згідно Акту КНП «Криворізька міська лікарня № 16» Криворізької міської ради від 02.05.2022 року дитина малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув до педіатричного відділення 26.04.2022 року.

Згідно повідомлення КНП «Криворізька міська лікарня № 16» Криворізької міської ради від 02.05.2022 року дитина малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув до педіатричного відділення з 02.02.2022 року та за час перебування у відділені мати дитину не відвідувала, ні мати, ні родичі станом її здоров`я ні усно, ні письмово не цікавились.

Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради за № 144 від 02.05.2022 року малолітнього ОСОБА_3 було влаштовано до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради на шість місяців до вирішення питання повернення дитини на виховання матері.

Судом також встановлено, що малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває в КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради, з 03.05.2022 року по теперішній час, та за час перебування дитини у закладі, мати - ОСОБА_2 , відвідала хлопчика: 30.06.2022 року, 30.10.2022 року, 09.11.2022 року (по телефону), 17.11.2022 року, під час відвідувань мати цікавилась станом здоров`я дитини, приносила речі, солодощі, фрукти, іграшки, матеріальної допомоги не надавала.

Матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2021 року мати дитини - ОСОБА_2 , була позбавлена батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно висновку Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/9-44 від 04.07.2022 року, такий компетентний орган вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити відповідача ОСОБА_2 , батьківських прав у відношенні до її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Оскільки орган опіки та піклування наполягає на тому, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до вказаної дитини, а у свою чергу відповідач вказану обставину не визнає та оспорює, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

В даному випадку судом встановлено, що дійсно протягом тривалого часу відповідач, будучи матір`ю дитини, не цікавилась життям дитини, не приймала участі в її вихованні та утриманні, не піклувалась про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя. Тобто ставлення відповідача до вказаного сина не можна вважати зразковим чи належним.

Разом і з цим, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення ним проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 у справі № 243/13192/19-ц щодо застосування положень ст. 19, 164 СК України.

В Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, зазначено, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в як найкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї.

В даному випадку, в судовому засіданні, відповідач заперечувала проти позбавлення її батьківських прав щодо вказаної дитини та вказувала на бажання виправитися й забрати дитину у сім`ю, стверджувала що протягом тривалого часу працювала за кордоном і зараз там створені відповідні умови для проживання нею разом з дитиною, вона має офіційне запрошення до працевлаштування, після приїзду в України відвідувала дитину та часто з нею спілкувалась, висловлювала своє бажання у майбутньому приділяти належну увагу вихованню дитини.

При цьому, встановлені судом фактичні обставини справи не містять відомостей про те, що відносно відповідача застосовувалось раніше попередження про необхідність зміни ставлення до виховання вказаної дитини, або, що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням батьком батьківських обов`язків.

Вказаний висновок органу опіки та піклування суд бере до уваги, але зазначає, що такий висновок не містить відомостей щодо позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей, та зауважує одночасно із цим, що фактів, які б свідчили про безальтернативну суспільну потребу позбавлення батьківських прав відповідача у матеріалах справи немає.

На думку суду, з боку відповідача, як матері, немає такого рівня загроз правам та інтересам вказаної дитини, який обумовив би потребу у позбавленні її батьківських прав як єдино можливий захід у даній ситуації.

На думку суду, в даному випадку позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на відповідача як на особу, що не у повній мірі здійснює виконання батьківських обов`язків не слід вважати таким, що відповідатиме інтересам дітей, що має найістотніше значення при розгляді такої категорії справ та не стимулюватиме її до належного виконання своїх батьківських обов`язків.

Таким чином, враховуючи бажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки відносно дітей, розуміння своєї вини в неналежній поведінки у вихованні та розвитку сина, її поведінка в участі в судових засіданнях, а також, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав з огляду на недоведеність суду виключних підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення батьківських прав.

Одночасно з цим, суд вважає за необхідне попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність як найскоріше змінити ставлення до виховання та матеріального утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на відповідальне і дієве.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає про наступне.

Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклуються про її життя та здоров`я, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів обґрунтованими, та такими, що грунтуються на законі.

Враховуючи встановлені судом обставини справи щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, суд визначає розмір аліментів на дитину у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України, оскільки відповідач, в силу вимог ст. 180 СК України будучи матір`ю дитини, зобов`язана її матеріально утримувати.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав та вимогу про стягнення аліментів у загальному розмірі 1984 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263, 265, 280, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Органа опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) матері, щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини, відкритий в Державному ощадному банку України, починаючи з 08.07.2022 року, та до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

3. В частині стягнення аліментів допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

4. У задоволенні позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити, одночасно з цим попередивши ОСОБА_2 про необхідність як найскоріше змінити ставлення до виховання та матеріального утримання такої дитини на відповідальне і дієве.

5. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судові витрати в вигляді судового збору у розмірі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан