Справа № 309/4282/16-ц
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів:Джуги С.Д.,Кожух О.А.,

за участі секретаря: Волощук В.І.,

за участі представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Хустської районної державної адміністрації, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про захист права власності та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Хустської РДА, третя особа: ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області в якому просить:

- визнати недійсним та скасувати Державний акт серія Р4 №056516, виданий 29 грудня 2002 року, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12378;

- скасувати реєстрацію Державного акту серія Р4 №056516 у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12378;

- зобов`язати відповідача знести самовільно встановлені ворота з колодицею на належній позивачу земельній ділянці, площею 0,2270 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача ОСОБА_2 забрати з належної позивачу земельної ділянки площею 0,2270 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 металевий вагончик та металеву вишку;

- привести належну позивачу земельну ділянку площею 0,2270 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до стану, придатного для використання за цільовим призначенням.

Позов обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 06.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Король Н.І., йому на праві власності належить нежитлова будівля, навіс для сіна, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 963,0 кв.м. 03 серпня 2009 року позивачу виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯЕ №430040, площею 0,2270 га, на якій знаходиться належна йому вищевказана нежитлова будівля. У травні 2016 року йому стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 самовільно, без відома позивача та без дозволу захопив належну позивачу на праві власності земельну ділянку, розгородив металеву сітку(паркан), встановив ворота з колодицею, встановив на ділянці металевий вагончик та металеву вишку. Відповідач ОСОБА_2 на вказаній земельній ділянці проводить якусь господарську діяльність. На вимогу позивача пояснити чому ОСОБА_2 захопив належну позивачу земельну ділянку, відповідач відповідає, що не знає хто такий позивач та стверджує, що земельна ділянка належить йому і він її отримав у спадок від своєї матері. Вимоги позивача про звільнення земельної ділянки від металевої вишки, металевого вагончика, знесення встановлених воріт з колодицею і приведення ділянки до попереднього стану відповідач не виконує. 28 листопада 2016 року позивач звернувся із заявою до Ізянської сільської ради з проханням вирішити спір між ним та відповідачем ОСОБА_2 та з вимогою притягнути відповідача до відповідальності, встановленої законом.

Згідно відповіді Ізянської сільської ради від 12 грудня 2016 року відповідач надав для ознайомлення Державний акт на право приватної власності на землю серії Р; № 056516, який видано ОСОБА_4 , його померлій матері.

Даний державний акт видано ОСОБА_4 на належну позивачу земельну ділянку, на якій знаходиться належне йому нерухоме майно - нежитлова будівля навіс для сіна, яку він придбав відповідно до договору купівлі-продажу від 06.09.2007 року. Цей Державний акт суперечить державному актові позивача. Вищенаведені дії відповідача ОСОБА_2 порушують права позивача як власника земельної ділянки.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 06.09.2007 року, укладеного між продавцями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та покупцем, позивачем ОСОБА_3 , останній став власником нежитлової будівлі навіса для сіна, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 963,0 кв.м.

Як вбачається з державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №430040, виготовленого 03 серпня 2009 року на підставі розпорядження голови Хустської РДА № 565 від 25.12.2007 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2270 га, що розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства.

Позивач ОСОБА_3 у позові стверджує, що належна нежитлова будівля знаходиться на вищевказаній належній йому земельній ділянці, однак як він згодом з`ясував, відповідач ОСОБА_2 самовільно захопив цю земельну ділянку, встановив на ній ворота, металевий вагончик та металеву вишку, мотивуючи свої дії тим, що дана земельна ділянка успадкована ним від матері ОСОБА_4 .

Із відповіді Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 12.12.2016 року на заяву ОСОБА_3 про порушення його прав як власника земельної ділянки, відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження права власності на спірну земельну ділянку, надано на ознайомлення державний акт на право власності на землю серії Р4 №056516, який видано ОСОБА_4 , його померлій матері, яка мешкала в АДРЕСА_2 .

Отже між позивачем ОСОБА_3 , власником земельної ділянки згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №430040, виготовленого 03 серпня 2009 року та відповідачем ОСОБА_2 , спадкоємцем земельної ділянки за померлою матір`ю згідно державного акта на право власності на землю серії Р4 №056516, виданого 29 грудня 2002 року наявні спірні правовідносини стосовно права володіння, користування та розпорядження спірною земельною ділянкою.

Позивач оскаржує державний акт на право власності на землю серії Р4 №056516, виданий 29 грудня 2002 року громадянці ОСОБА_4 з вимогою про скасування такого, скасування його реєстрації та похідними вимогами про зобов`язання відповідача ОСОБА_2 на спірній земельній ділянці знести самовільно встановленні ворота, забрати металевий вагончик та металеву вишку і привести земельну ділянку до стану, придатного для використання за цільовим призначенням.

Як встановлено судом першої інстанції, - матері відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 оскаржуваний державний акт на право приватної власності на землю, серії Р4 №056516 від 29.12.2002 року, яка розташована на території с. Іза, тваринницька ферма навіс, площею 0,19 га для ведення особистого селянського господарства, був виданий на підставі розпорядження голови Хустської РДА № 659 від 29.12.2002 року.

З листа начальника відділу у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 21 березня 2019 року № 9-7-0.29-152/113-19 вбачається, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку (технічна документація та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії Р4 №056516) громадянки ОСОБА_4 у відділі відсутні.

Відповідно до копії розпорядження голови Хустського районної державної адміністрації № 659 від 29.12.2002 року, яким надано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам с. Іза за рахунок земельних часток (паїв) згідно додатків №№ 1, 2. Пунктом 2 вказаного Розпорядження начальника Хустського районного відділу земельних ресурсів зобов`язано видати технічне завдання на виготовлення проектно пошукових робіт та відведення земельних ділянок у натурі, виготовлення технічної документації, виготовлення державних актів на право приватної власності на землю, а також попередити громадян, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється.

Однак у додатках до розпорядження відомостей про надання ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки за рахунок земельних часток (паїв) немає, хоча з копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0082113, зареєстрованого 20 березня 1997 року за № 97 вбачається, що ОСОБА_4 , мешканці АДРЕСА_2 , належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агроторгового об`єднання «Нарцис» розміром 0,87 га в умовних кадастрових гектарах. (а.с. 44, 162-172).

Встановлено, що оспорюваний державний акт на право власності на землю серії Р4 № 056516 від 29 грудня 2002 року, виданий ОСОБА_4 , зареєстровано у Книзі записів державних актів за реєстровим номером № 12378, однак з листа начальника відділу у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 18 грудня 2018 року № 0-7-0.29-1155/113-18 вбачається, що у реєстраційній Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під номером 12378 запис про власника земельної ділянки не вказано.

Отже, спірний державний акт складений, виданий та зареєстрований з порушенням вимог, передбачених чинною на час виникнення правовідносин Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виданий громадянці ОСОБА_4 оскаржуваний державний акт на право приватної власності на землю не може бути скасований судом з підстав помилок державного органу, допущених при його видачі. Це стосується як не внесення громадянки ОСОБА_4 у списки громадян с. Іза на виділення земельних часток (паїв) (додатки №№ 1, 2 розпорядження голови Хустської РДА № 659 від 29.12.2002 року) так і відсутності відомостей про реєстрацію вказаного Державного акта у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під номером 12378. Виправлення вказаних помилок не може покладатися на власника земельної ділянки згідно Державного акту, оскільки держава в особі органу державної влади, який видав документ, що посвідчує право на землю особи гарантує їй право власності на землю, а також гарантує набуття цього права та його реалізацію виключно відповідно до закону, що відповідає нормам ст. 14 Конституції України.

Підставою для виготовлення та видачі спірного державного акту є розпорядження голови Хустської РДА № 659 від 29.12.2002 року, підписане головою Хустської районної адміністрації Горба М.І., яке на сьогоднішній день є чинне і ніким не скасоване.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Суд з достатньою повнотою з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив докази, яким дав правильну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.268, 374,376, ЦПК України, апеляційний суд

П ОС Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 17.02. 2023 року.

Головуючий

Судді