ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7494/21

Головуючий у першій інстанції Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/414/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «АК Плюс»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2022 року (повний текст складено 10 жовтня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

У С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (далі по тексту АТ «СК «Мега-Гарант») ОСОБА_2 , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів у відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 92370 грн 41 коп., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн, 5000 грн витрат на правничу допомогу та судовий збір.

Позов обґрунтовував тим, що 15.01.2021 близько 15 год. 35 хв. на перехресті вул. Шевченка та проспекту Миру (Червона площа) у м. Чернігові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю МАZDА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «АК ПЛЮС» і перебуває у його користуванні згідно договору про надання фінансового лізингу № АРС№1873 від 11.01.2021, та автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 і перебував в користуванні ОСОБА_2 . Причиною ДТП стало порушення водієм DAEWOO LANOS - ОСОБА_2 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_2 визнав свою вину у даній ДТП, учасниками було складено спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) та викликано наряд поліції. Станом на день подачі позову ОСОБА_2 відшкодовано 11925,59 грн.

На момент ДТП власник автомобіля DAEWOO LANOS ОСОБА_3 мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО/2936906 в АТ «СК «Мега-Гарант», а тому виплата в межах ліміту страхового відшкодування має бути покладена на страховика за договором страхування.

На заяву ТОВ «АК Плюс» від 12.02.2021 АТ «СК «Мега-Гарант» відмовило у виплаті страхового відшкодування посилаючись на нечинність договору страхування ОСОБА_1 .

При цьому, 15.04.2021 АТ «СК «Мега-Гарант» сплатило на рахунок ТОВ «АК Плюс» франшизу у розмірі 2600 грн.

Позивачем проведено ремонт автомобіля МАZDА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , загальна вартість ремонтних робіт склала 106 896 грн.

Зазначав, що ураховуючи, сплачені відповідачами суми відшкодування, розмір завданих йому внаслідок ДТП збитків складає 92 370,41 грн, які і просив стягнути солідарно з відповідачів.

Також указував, що внаслідок ДТП моральних страждань зазнав він та члени його родини, достатнім відшкодуванням моральної шкоди вважав суму 5000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 47400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 42475 грн 41 коп.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 471 грн 09 коп. у повернення сплачених судових витрат та 1250 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 424 грн 90 коп. у повернення сплачених судових витрат та 1250 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «СК «Мега-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити повністю, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, ухвалення з порушенням норм матеріального права, без повного і всебічного з`ясування обставин справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до незгоди з розміром оціненої шкоди та сумою, яка була ним відшкодована.

Відповідач зазначає, що згідно з копіями квитанцій Приватбанку ним здійснено відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, на загальну суму 27 897 грн 17 коп. Однак, зважаючи на те, що він не був обізнаний про розгляд справи в Деснянському районному суді м. Чернігова, судові повістки не отримував, він не міг долучити дані копії квитанцій про сплату відшкодування як доказ по справі.

Указує, що судом в порушення норм процесуального права не досліджено копії квитанцій, які додавалися позивачем до позовної заяви та не взято до уваги, що позивачем визнавалося відшкодування шкоди в сумі 11925 грн 59 коп.; належним чином не досліджено копії акту виконаних робіт, наряд- замовлення.

Наголошує, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлювального ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Уважає, що звіт про оцінку майна є недопустимим доказом і не може бути взятий до уваги судом на підтвердження дійсної вартості матеріального збитку, спричиненого цьому транспортному засобу у результаті ДТП, оскільки не відповідає Національному Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», що судом першої інстанції не було перевірено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, судом правильно встановлено всі обставини справи, рішення ухвалено з дотриманням матеріальних і процесуальних норм.

Зазначає, що своїми діями по складанню Європротоколу та частковим відшкодуванням шкоди ОСОБА_2 повністю визнає свою вину у вказаному ДТП.

Указує, що судом в повному обсязі досліджено копії квитанцій на суму 11 925,59 грн, які надавалися до позовної заяви, і це знайшло відображення у рішенні суду першої інстанції.

Звертає увагу на те, що апеляційна скарга не містять контррозрахунків ОСОБА_2 щодо суми відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Зауважує, що позивачем при здійсненні ремонту транспортного засобу не сплачувалося ПДВ, що підтверджується актом виконаних робіт, товарним чеком, нарядом-замовлення, квитанцією до прибуткового-касового ордера на ремонт автомобіля та придбання запчастин. Позивачем не надавалось суду документів про оплату запчастин/ремонту на суму, яка б включала ПДВ.

Наголошує, що матеріали справи містять докази направлення судом документів ОСОБА_2 як за адресою проживання, вказаною ним в Європротоколі ( АДРЕСА_1 ), так і за адресою реєстрації ( АДРЕСА_2 ). Таким чином, апелянтом необґрунтовано неможливість подання зазначених в апеляційній скарзі доказів у вказаний ЦПК України строк з причин, що не залежали від нього.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 4 500 грн.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин участі в ній.

Установивши, що розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля МАZDА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 92 370,41 грн, районний суд стягнув з АТ «СК «Мега-Гарант» страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності (з урахуванням сплаченої франшизи), а з винуватця ДТП - різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (з урахуванням її часткового відшкодування ОСОБА_2 ).

Однак повністю погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд через їх невідповідність обставинам справи.

Судом у справі встановлено, що 15.01.2021 близько 15 год. 35 хв. на перехресті вул. Шевченка та проспекту Миру (Червона площа) у м. Чернігові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю МАZDА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобілю DAEWOO LANOS, д.н.з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Причиною ДТП стало порушення водієм DAEWOO LANOS, д.н.з НОМЕР_2 , Правил дорожнього руху, а саме, водій ОСОБА_1 на автомобілі МАZDА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , пересувався головною дорогою по вул. Шевченка, коли водій ОСОБА_2 на автомобілі DAEWOO LANOS, д.н.з НОМЕР_2 , не надав перевагу в русі автомобілю МАZDА 6 і в`їхав в його переднє праве крило. Водій ОСОБА_2 визнав свою вину у даній ДТП, учасниками складено спільне повідомлення про ДТП (том 1 а.с. 17).

Судом встановлено, що працівниками поліції, які прибули на місце ДТП протокол не оформлявся, оскільки учасниками ДТП в їх присутності був складений Європротокол, в якому викладені обставини ДТП та відображена схема розташування транспортних засобів в момент ДТП (том 1 а.с. 37).

Автомобіль МАZDА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності ТОВ «АК ПЛЮС» (Лізингодавець) і перебуває у користуванні ОСОБА_1 (Лізингоодержувач) згідно договору про надання фінансового лізингу №АРС№1873 від 11.01.2021 (том 1 а.с. 8-16).

15.01.2021 ОСОБА_1 укладено поліс № 202516430 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль МАZDА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , зі СК «МСК», який дійсний з 16.01.2021 по 15.01.2022 (том 1 а.с. 20). Оплата страхового платежу за даним договором здійснена ОСОБА_1 15.01.2021 на суму 1138 грн, що підтверджується квитанцією (том 1 а.с. 21).

На момент ДТП власник автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_3 мав чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО/2936906 в АТ «СК «Мега-Гарант» м. Харків, дійсний з 13.06.2020 по 12.06.2021 (том 1 а.с.19).

15.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (том 1 а.с. 18).

11.02.2021 ТОВ «АК Плюс» звернулося до АТ «СК «Мега-Гарант» із заявою про страхове відшкодування (том 1 а.с. 22).

27.04.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою до АТ «СК «Мега-Гарант», в якій просив надати інформацію про дату та суму виплати відшкодування завданих йому збитків, причини їх невиплати (том 1 а.с. 27).

12.05.2021 ТОВ «СК «Мега-Гарант» відмовлено ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування за повідомленням про ДТП від 15.01.2021. Причиною відмови зазначено те, що на момент ДТП 15.01.2021 поліс №202516430 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника МАZDА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , не був чинним, оскільки строк його дії починається із 00 годин 00 хвилин 16.01.2021. У своїх обґрунтуваннях посилалося на ст. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за якою у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (том 1 а.с. 23).

21.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту МТСБУ) із скаргою на неправомірні дії страхової компанії, в якій просив провести перевірку АТ «СК «Мега-Гарант» в частині дотримання страхового законодавства щодо затягування розгляду справи та щодо відмови у страховому відшкодуванні збитку, спричиненого в результаті ДТП, яке сталося за участю транспортного засобу страхувальника АТ «СК «Мега-Гарант» (власника ОСОБА_3 ), майну ОСОБА_1 (том 1 а.с. 28-30).

31.05.2021 МТСБУ надало відповідь ОСОБА_1 про те, що розгляд звернення доручено Юридичному департаменту МТСБУ, у випадку незгоди з прийняттям АТ «СК «Мега-Гарант» рішенням, спір між скаржником та таким страховиком може бути вирішений у судовому порядку (том 1 а.с. 31).

Згідно звіту про оцінку № 31/21 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 02.02.2021, складеного експертом ОСОБА_4 , який має кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів в матеріальній формі», свідоцтво МФ №7701 від 09.10.2010, видане Фондом державного майна України; свідоцтво про реєстрацію Державному реєстрі оцінювачів №8536 від 07.12.2010; сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №130/20 від 24.02.2020, матеріальний збиток завданий власнику автомобіля МАZDА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 65 698,74 грн (том 1 а.с. 42- 57).

Замовником оцінки для визначення розміру матеріального збитку завданого власнику КТЗ легкового автомобіля МАZDА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті пошкодження в ДТП виступило згідно заяви від 16.01.2021 АТ «СК «Мега-Гарант».

На підтвердження проведених ремонтних робіт автомобіля позивачем надано:

- акт виконаних робіт, списання матеріалів, запасних частин та паливно-мастильних матеріалів від 29.06.2021 № ОУ-0000030, складений ФОП ОСОБА_5 , згідно якого вартість ремонту автомобіля складає 79696 грн, з них 27740 грн вартість виконаних робіт з ремонту автомобіля, 51956 грн вартість встановлених матеріалів, запчастин, паливно-мастильних матеріалів (том 1 а.с. 38);

- квитанції до прибуткового касового ордеру від 29.06.2021 та 30.06.2021 про сплату 37196 грн за запчастини та 42500 грн за ремонт автомобіля МАZDА6, д.н.з. НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_5 (том 1 а.с. 39);

- товарний чек №16 від 30.06.2021 на придбані запчастини до автомобіля MAZDA 6 на суму 20000 грн (том 1 а.с. 40);

- наряд-замовлення від 30.06.2021 на виконання слюсарних робіт на суму 7200 грн (том 1 а.с. 41).

Судом першої інстанції враховано відшкодовану ОСОБА_2 позивачу матеріальну шкоду на суму 11925 грн 59 коп., що підтверджується квитанціями ПриватБанку від 01.03.2021, 24.03.2021, 27.04.2021, 25.05.2021, 25.06.2021 та на суму 2 495 грн, що підтверджується розпискою від 01.03.2021 (том 1 а.с. 59-63).

Страховою компанією сплачено на рахунок ТОВ «АК-Плюс» франшизу в розмірі 2600 грн за договором страхування від 12.06.2020, що підтверджується копією платіжного доручення № 591 від 15.04.2021 (том 2 а.с. 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдано не з його вини. При цьому потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 3 статті 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За приписамив ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі статті 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Абзацом 3 пункту 2.11. ПДД передбачено, що водії транспортних засобів причетних до ДТП після складення ними повідомлення (Європротоколу) звільняються від обов`язків повідомити про ДТП орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, вжити заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди та не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі до проведення медичного огляду лише у випадку одночасної наявності таких умов: настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована; відсутності травмованих (загиблих) людей; за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди; за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України" (що було чинним на момент вчинення ДТП і настання страхового випадку) передбачений максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих у разі спрощеного врегулювання ДТП за формою Європротокол становив 50000,00 грн. потерпілому (ліміт відповідальності страховика).

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У справі, що переглядається, факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин участі в ній. Відповідачем ОСОБА_2 визнається вина у ДТП, що мала місце за його участі 15.01.2021. Відповідачем оспорюється розмір оціненої шкоди та визначена судом сума відшкодування.

Згідно звіту про оцінку №31/21 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 02.02.2021, матеріальний збиток завданий власнику автомобіля МАZDА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 65 698,74 грн та дорівнює вартості відновлюваного ремонту даного автомобілю з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу.

Апеляційний суд вважає зазначений доказ належним. Так, відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Вказаний звіт складений уповноваженим на те суб`єктом, безпосередньо стосується вказаної справи, визначає матеріальний збиток завданий власнику легкового автомобіля MAZDA 6 д.н.з. НОМЕР_3 . Колегія суддів не знаходить підстав для призначення у справі авто товарознавчої експертизи за обґрунтування, що викладене в ухвалі від 08 лютого 2023 року за результатом розгляду клопотання представника відповідача адвоката Приходько О.С.

Як зазначалось вище, на підтвердження суми завданих збитків позивачем надано та судом першої інстанції враховано:

- акт виконаних робіт, списання матеріалів, запасних частин та паливно-мастильних матеріалів від 29.06.2021 № ОУ-0000030, складений ФОП ОСОБА_5 , згідно якого вартість ремонту автомобіля складає 79696 грн, з них 27740 грн вартість виконаних робіт з ремонту автомобіля, 51956 грн вартість встановлених матеріалів, запчастин, паливно-мастильних матеріалів;

- квитанції до прибуткового касового ордеру від 29.06.2021 та 30.06.2021 про сплату 37196 грн за запчастини та 42500 грн за ремонт автомобіля МАZDА6, д.н.з. НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_5 ;

- товарний чек №16 від 30.06.2021 на придбані запчастини до автомобіля MAZDA 6 на суму 20000 грн;

- наряд-замовлення від 30.06.2021 на виконання слюсарних робіт на суму 7200 грн.

Однак колегія суддів вважає, що районним судом помилково включено до суми фактичних збитків 20000 грн згідно товарного чеку №16 від 30.06.2021 на придбані запчастини та 7200 грн згідно наряду-замовлення від 30.06.2021 на виконання слюсарних робіт, з огляду на таке.

З товарного чеку №16 від 30.06.2021 вбачається, що за ним придбані кулак правий, важіль правий, наконечник рульовий, тяга рульова, опора двигуна 2 шт., ліхтар задній, всього на загальну суму 20000 грн, без зазначення вартості кожної окремо із запчастин. Однак в ремонтній калькуляції до звіту про оцінку №31/21 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 02.02.2021 у переліку запасних частин, необхідних для проведення відновлюваних робіт, мається лише ліхтар задній, важіль, вартість яких окремо визначити неможливо (том 1 а.с. 53).

Наряд-замовлення від 30.06.2021 на виконання слюсарних робіт не свідчить про те, що такі роботи дійсно проводились та оплачувались позивачем, не містить відомостей про оплату таких робіт.

Зважаючи на викладене, доведений фактичний розмір шкоди, підтверджується актом виконаних робіт, списання матеріалів, запасних частин та паливно-мастильних матеріалів від 29.06.2021 № ОУ-0000030, складеним ФОП ОСОБА_5 , квитанціями до прибуткового касового ордеру від 29.06.2021 та 30.06.2021 про сплату за запчастини та ремонт автомобіля ФОП ОСОБА_5 , і становить 79696 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що розмір страхової виплати АК «СТ «Мега-Гарант» на користь позивача з урахуванням сплаченої нею франшизи становить 47400 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 29 696 грн (79696 грн 47400 грн 2600 грн франшизи).

Позивачем підтверджено, що на час звернення з позовом ОСОБА_2 йому відшкодовано 11925,59 грн у рахунок завданих збитків.

За таким, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 17770,41 грн (29696 грн 11925,59 грн).

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначенної суми відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , шляхом її зменшення з 42475,41 грн до 17770,41 грн.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був обізнаний про розгляд справи Деснянським районним судом м. Чернігова, судові повістки не отримував, спростовуються матеріалами справи.

Так, поштову кореспонденцію суд першої інстанції направляв ОСОБА_2 як за адресою проживання, вказаною ним у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду, а саме: АДРЕСА_1 , так і за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 129).

Судові повістки про виклик у судові засідання, призначені на 19.01.2022 та на 22.08.2022, ОСОБА_2 отримав завчасно - 24.12.2021 та 29.07.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому поштового відправлення (том 1 а.с. 160, 258). Судова повістка про виклик у судове засідання на 06.10.2022 направлена судом першої інстанції на адресу місця реєстрації відповідача: АДРЕСА_2 , повернулася до суду з причиною повернення: «абонент не проживає», що в розумінні п. 4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається належним повідомленням (том 2 а.с. 25).

За приписами ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами; докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Копії квитанцій, на які ОСОБА_2 посилається в апеляційній скарзі, не надавалися до суду першої інстанції, а тому не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом. Крім того, із зазначених квитанцій можна зробити висновок, що ОСОБА_2 перераховував ОСОБА_1 кошти, проте призначення платежу в них відсутнє.

На доводи апеляційної скарги про те, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, необхідно вказати, що в акті виконаних робіт, списання матеріалів, запасних частин та паливно-мастильних матеріалів № ОУ-0000030 від 29.06.2021 ціна робіт та матеріалів, запчастин, паливно-мастильних матеріалів зазначена без ПДВ.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з частковим задоволенням позову на суму 65 170,41 грн, що становить 70,55% від заявленої ОСОБА_1 суми (65 170,41 грн/92370,41 грн х 100), на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню разом 686,95 грн судового збору (973 грн 71 коп. х 70,55%) за розгляд справи судом першої інстанції.

Сума судового збору, що підлягає відшкодуванню за рахунок АТ «СК «Мега-Гарант» становить 72,73% від загальної суми (47400 грн/65 170,41 грн х 100), а сума судового збору, що підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_2 становить 27,27% від загальної суми (17770,41 грн/65170,41 грн х 100).

Таким чином, за розгляд справи судом першої інстанції з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 499,61 грн судового збору (72,73% від 686,95 грн); з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 187 грн 34 коп. судового збору (27,27% від 686,95 грн).

Рішення суду першої інстанції в частині розподілу витрат на правову допомогу не оскаржується, тому апеляційний суд не переглядає рішення в цій частині.

За апеляційний розгляд справи ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 1460,56 грн. Апеляційну скаргу задоволено частково на 58,16% ((42475,41 грн - 17770,41 грн)/42475,41 грн х 100), а тому за апеляційний розгляд справи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягнути 849,46 грн (1460,56 грн х 58,16%).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить стягнути на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції у фактично понесеному розмірі.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ( далі - Закон № 5076-VI) встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Правову допомогу ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції надавав адвокат Тарабанько Д.М. на підставі договору №01/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2023 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СВ № 1045342 від 02.02.2023 (том 2 а.с. 120-121, 124).

Відповідно до п. 1.1. Договору №01/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2023 клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу, а саме: скласти відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2022 року у справі № 750/7494/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «СК «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди, та здійснити представництво інтересів клієнта в Чернігівському апеляційному суді (в разі необхідності).

Відповідно до п. 4.1. Договору клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар. При розрахунку гонорару за надані послуги адвоката при наданні правової допомоги сторони беруть до уваги рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16.04.2021 №99.

Розмір гонорару є договірною ціною сторін. За правову допомогу, передбачену в п.1.1. Договору клієнт сплачує адвокату гонорар, зокрема, 4500 грн без ПДВ за складання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2022 року у справі № 750/7494/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «СК «Мега-гарант» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди (п. 4.2. договору)

Відповідно до Акту № 03/02-1 приймання-передачі наданих послуг (по договору №01/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2023) від 03.02.2023 адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги:

- склав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2022 року у справі №750/7494/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «СК «Мега-гарант» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди. Вартість послуги 4500 грн без ПДВ.

З квитанції АТ КБ ПриватБанк від 03.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_6 4500 грн як оплату послуг з правничої допомоги згідно Акту № 03/02-1 від 03.02.2023 по договору № 01/02 про надання правничої допомоги від 01.02.2023.

Заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн, на переконання апеляційного суду, є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на складення відзиву.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги на 58,16% від оскаржуваної суми боргу, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2617 грн 20 коп. (4500 грн х 58,16%) витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2022 року змінити, виклавши:

- абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 17770 грн 41 грн»;

- абзац п`ятий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 499 грн 61 коп. у повернення сплаченого судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1250 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції»;

абзац шостий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 187 грн 34 коп. у повернення сплачених судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1250 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 849 грн 46 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2617 грн 20 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В.Шитченко