Справа № 287/294/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря Корнєйчук О.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Барановського І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олевську в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця в розмірі 14019 гривень 47 копійок за кредитним договором № б/н від 28.05.2016 року та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

На обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 28.05.2016 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5686,56 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.11.2019 року.

03.07.2020 року до Олевської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора, та 10.09.2020 року отримана відповідь Олевської державної нотаріальної контори, що спадкоємцем померлого позичальника, який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 .

05.08.2021 року до спадкоємця позичальника ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на день смерті ОСОБА_2 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 28.05.2016 року становить 14019,47 грн., яка складається з наступного: 5182,72 грн. заборгованість за кредитом; 418,88 грн. заборгованість за відсотками; 8417,87 грн. заборгованість з комісії та пені.

20.12.2022 року представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сторонами не укладено договору про використання електронного платіжного засобу; кредитний договір укладено 28.05.2016 року, а нарахування боргу здійснювалось після закінчення строку дії даного договору; посилання банку при обґрунтуванні позовної заяви на «Умови та правила надання банківських послуг» є неприпустимим, оскільки Умови або Генеральна угода не містять підпису позичальника, а доказів про ознайомлення позичальника з таким документом не надано; позивачем пропущено строк позовної давності.

Посилаючись на викладене, сторона відповідача просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

17.01.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив сторони відповідача, які за змістом аналогічні позовній заяві, додавши, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності як загальний, так і спеціальний, враховуючи його збільшення згідно умов договору, позивачем дотримано при зверненні до суду. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

20.01.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення, в яких він, керуючись ст.ст.43, 174,180 ЦПК України, просить суд не брати до уваги необґрунтовану відповідь на відзив та відмовити позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову.

Представник позивача направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, підтримання позову, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Барановський І.І. у судове засідання з`явилися, позовні вимоги не визнають в повному обсязі, просять відмовити в їх задоволенні, надали письмове пояснення.

Відповідач додатково пояснив, що його син ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті відповідач прийняв спадок у вигляді грошових коштів, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом 14.07.2020 року; і нічого не знав про кредит сина, претензію кредитора не отримував ні він, ні його син ОСОБА_2 . При цьому, зазначив, що банк на протязі 6 місяців не звернувся з пред`явленням вимог до нього як спадкоємця, який прийняв спадщину.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, заслухавши учасників, з`ясувавши обставини, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів.

Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

В судовому засіданні встановлено, що зі змісту Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 28.06.2016, укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 слідує, що Банк надав сину відповідача - ОСОБА_2 терміновий кредит в сумі 5686,56 гривень на строк 12 місяців з 28.05.2016 року по 31.05.2017 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом 1,083 % щомісячно на суму залишку по кредиту, що зазначено в заяві, умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число щомісячно боржник надає Банку грошові кошти в сумі 507,91 гривень для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших видів витрат відповідно до Умов і Правил. Датою останнього погашення заборгованості визначено 31.05.2017 року.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зазначено в ухвалі Олевського районного суду від 11.07.2019 року по справі №287/443/19 на підставі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20.05.2019.

Ухвалою Олевського районного суду від 11.07.2019 року по справі №287/443/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 провадження закрито у зв`язку зі смертю відповідача.

Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №б/н від 28.05.2016 року станом на 28.12.2021 становить 14019,47 грн., яка складається із наступного: 5182,72 грн. - заборгованість за кредитом; 418,88 грн. - заборгованість за відсотками; 8417,87 грн. заборгованість з комісії та пені.

При цьому суд звертає увагу, що заборгованість нараховувалась вже після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується вищезазначеним розрахунком.

В матеріалах справи знаходиться «витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку», однак даний витяг не містить підпису особи ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2020 року, спадкова справа №299, зареєстрованого в реєстрі за №77 держаним нотаріусом Олевської державної нотаріальної контори Лугиною О.І., спадкоємцем майна гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з частини грошових внесків зі всіма належними процентами, компенсаціями та іншими можливими нарахуваннями, що знаходяться у Олевському відділенні ТВБВ №10005/036 АТ «Державний ощадний банк України».

Суд дійшов висновку, що позивач фактично погоджується з тим, що про смерть ОСОБА_2 йому стало відомо з ухвали Олевського районного суду Житомирської області від 11.07.2019 року по справі №287/443/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , якою провадження закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , яку згідно штампу банк отримав у липні 2019 року.

АТ КБ «ПриватБанк» 03.07.2020 року направило претензію кредитора (боржник ОСОБА_2 ) від 28.05.2020 в порядку ст.1281 ЦК України до Олевської державної нотаріальної контори для одержання інформації із Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

На підтвердження відправки вищевказаної претензії матеріали справи містять реєстр №gnk20200702_015848 поштових відправлень рекомендованих листів 03.07.2020 року і фіскальний чек від 03.07.2020.

Листом Олевської державної нотаріальної контори від 20.08.2020 №16-01/139 у відповідь на лист банку від 28.05.2020 направлено копії свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

АТ КБ «ПриватБанк» 05.08.2021 року направило лист-претензію кредитора (боржник ОСОБА_2 ) від 21.07.2021 до ОСОБА_1 , у якій вказано: оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті сина ОСОБА_2 , то це дає підстави стверджувати про обов`язок сплатити кредитну заборгованість сина перед банком в повному обсязі з комісією та процентами за фактичний строк користування кредитом. Станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 14019,47 грн.

На підтвердження відправки вищевказаної претензії матеріали справи містять реєстр поштових відправлень рекомендованих листів від 05.08.2021 року і фіскальний чек від 05.08.2021.

Встановлено, що позивач про смерть ОСОБА_2 дізнався у липні 2019 року з ухвали Олевського районного суду Житомирської області від 11.07.2019 року, з претензією кредитора до Олевської районної державної нотаріальної контори АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 03.07.2020 року, 10.09.2020 року було отримано відповідь і надано копії свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 , а з листом-претензією до відповідача ОСОБА_1 позивач звернувся лише 05.08.2021 року, з позовом до суду звернувся 23.02.2022 року. Оскільки жодна із вказаний дій АТ КБ «ПриватБанк» не була вчинена у строки, встановлені ст. 1281 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор спадкодавця ОСОБА_2 , враховуючи вимоги ч. 4 ст. 1281 ЦК України, позбавлений права вимоги до ОСОБА_1 .

Суд враховує, що положення ст. 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Таким чином, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, ч. 4 ст. 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені ст. 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) від 17.04.2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з вимогами ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємця, який сплинув, позбавляє кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права, оскільки кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України.

Таким чином, виходячи з приписів ч. 3 ст. 1281 ЦК України позивач мав право пред`явити вимоги до спадкоємця боржника протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, тобто починаючи з 10.09.2020 року, тобто з часу коли від Олевської держаної нотаріальної контори надійшла копія свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_2 .

Водночас, претензія кредитора за вих. № SAMDNWFC5 від 21.07.2021 була направлена позивачем відповідно до копії фіскального чеку та реєстру до ОСОБА_1 05.08.2021 року, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 3 ст. 1281 ЦК України.

Враховуючи наведені норми та обставини справи встановлені судом, суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» втратило право вимоги до спадкоємця боржника ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Проте позивачем не надано доказів стосовно інших спадкоємців померлого ОСОБА_2 .

Крім того, позивач не надав доказів щодо вартості прийнятого у спадок майна, що спадкоємець ОСОБА_1 може сплатити із отриманого спадку велику суму кредитної заборгованості.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку, про відмову в позові по суті позовних вимог, не підлягає розгляду заява представника відповідача вказана у відзиві на позовну заяву про застосування строків позовної давності.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2481,00 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 141, 236-266 ЦПК України, ст.ст. 526, 546, 549, 610, 611, 625, 629, 1054, 1268, 1281 ЦК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: Н. Ю. Кононихіна