Справа № 450/1634/22
Провадження № 2/344/631/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

17 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

з участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

представника позивача адвоката (в порядку відеоконференцзв`язку) Волошина Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батька дитини,-

В С Т А Н О В И В:

06.06.2022 позивач звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до відповідача за участю третіх осіб, в якому просить суд: виключити з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 28.04.2021 Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за №902, відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказує, що 14.01.2016 між ним та відповідачем укладено шлюб, який 18.03.2020 рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області розірвано. 30.11.2016 засуджений Червоноградським районним судом Львівської області за ч.3 ст.153 КК України до позбавлення волі на строк 13 років, з 15.10.2017 року по теперішній час перебуває в ДУ "Городищенська виправна колонія №96", кінець строку кримінального покарання закінчується 15.09.2028 року. Згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.05.2021 ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим відповідач на даний час немає місця реєстрації. Позивач також зазначає, що 18 березня 2022 року з листа №219/47.5-00/12, в Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради дізнався, що записаний батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та про народження дитини йому не було відомо. 19 квітня 2022 року Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав його та ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів.

Позивач також зазначає, що не може бути біологічним батьком ОСОБА_4 , оскільки він, відбуваючи покарання у виправній колонії, в період зачаття та народження дитини не мав побачень з дружиною ОСОБА_2 , оскільки тривале побачення з нею було 02.02.2019, про що свідчить довідка ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)".

Крім того, згідно позовної заяви про позбавлення батьківських прав, відповідно до наказу служби у справах дітей від 24.01.2022 №11 дитина ОСОБА_5 з 24.01.2022 влаштована у сім`ю патронатного вихователя, про що виконавчим комітетом міської ради прийнято рішення №76 від 27.01.2022. 28.01.2022 між виконавчим комітетом міської ради, матір`ю та патронатним вихователем було укладено тристоронній договір про патронат над дитиною №13. 09.02.2022 працівниками Служби у справах дітей з ОСОБА_2 проведено бесіду, та в письмовому поясненні остання зазначила, що може розглянути можливість встановлення батьківства ОСОБА_6 для подальшої реєстрації дитини за місцем його реєстрації. Також, до позовної заяви додано докази того, що ОСОБА_2 проживає зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 та вважає його батьком дитини.

У зв`язку з відсутністю у позивача біологічного споріднення з дитиною, вважає, що позов є підставним (а.с.1-2).

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.06.2022 вищевказану цивільну справу направлено за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.с.28).

12.08.2022 справа надійшла до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.35-36).

Ухвалою суду від 17.08.2022 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.37).

Ухвалою суду від 09.09.2022 клопотання представника позивача адвоката Волошина Т.В. задоволено. Розгляд вказаної цивільної справи постановлено здійснювати дистанційно в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у відповідності до вимог, визначених Порядком роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженим Наказом ДСА України від 23.04.2020 №196 (а.с.48).

12.09.2022 ухвалою суду до участі в справі залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Виключено зі складу учасників розгляду третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача - Службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с.53).

04.10.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.65).

Представник позивача - адвокат Волошин Т.В. позов підтримав. Додатково суду пояснив, що позивач відбуває покарання у виправній колонії та в період зачаття та народження дитини не мав побачень з відповідачем - дружиною ОСОБА_2 , тривале побачення з останньою було 02.02.2019, що підтверджується довідкою ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)", яка міститься в матеріалах справи. Враховуючи те, що позивач перебуває у виправній колонії та жодним чином не мав можливості її покидати, відсутність побачень, а тому фізично не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 . Вважає, що позов є обгрунтованим та просив задоволити. Відносно ухвалення судом заочного рішення не заперечив.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Маланюк О.В. позову не визнала, вподальшому у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду клопотання про проведення судового засідання в даній справі без участі представника органу опіки та піклування.

Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від представника третьої особи до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі представника відділу.

Відповідач повторно неодноразово у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та перебування, так і через оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Правом на подання відзиву не скористалася. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавала.

Оскільки відповідач не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подала відзиву, а представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши вступне слово представника позивача, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.01.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який за позовом ОСОБА_1 заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.03.2020 розірвано (справа №450/3702/19 (а.с.6)),

Також, заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.05.2021 у справі № 450/4415/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Згідно з копією довідки Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" за №30/03/506 від 04.02.2019, ОСОБА_1 30.11.2016 засуджений Червоноградським районним судом Львівської області за ч.3 ст.153 КК України до позбавлення волі на строк 13 років, з 15.10.2017 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ "Городищенська виправна колонія №96", кінець строку кримінального покарання закінчується 15.09.2028 (а.с. 9).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28.04.2021 Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Івано-Франківськ, про що складено відповідний актовий запис №902. Батьки: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до копії довідки Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)", ОСОБА_1 , 1975 року народження, відбуваючи покарання в установі, два рази перебував на тривалому побаченні побачень з дружиною ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 та 02.02.2019 (а.с. 10).

Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.07.2022, позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно такого рішення ОСОБА_1 заперечував своє батьківство, зокрема виявляючи небажання матеріально утримувати дитину (а.с. 119- 124).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22.09.2022, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.07.2022 залишено без змін (а.с. 125- 131).

Відповідно до копії пояснень позивача ОСОБА_1 , адресованих заступнику начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, останній повідомляв, що малолітня дитина ОСОБА_3 не є його дочкою, так як він, відбуваючи покарання, мав останнє тривале побачення з колишньою дружиною з 02.02.2019 по 05.02.2019, а також 18.03.2020 розлучились (а.с.20 зворот).

Відповідно до копії відповіді Відділу ДРАЦС у м. Івано-Франківську ПЗМУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 10.06.2021 №312/24.14.6-18, долученої до копії позовної заяви про позбавлення батьківських прав, у архіві відділу наявний актовий запис про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за №902 від 28.04.2021, складений Відділом ДРАЦС у м. Івано-Франківську ПЗМУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відповідно до ст. 133 СК України (а.с.22).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За приписами ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ст. 133 СК України).

Статтею 136 СК України встановлено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування у таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Отже, передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

На підставі ст. 136 СК України позивач оспорює своє батьківство, оскільки не вважає батьком дитини у зв`язку з відсутністю у нього біологічного споріднення з дитиною.

Разом з тим, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (Калачова проти Російської Федерації N 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Отже, підставою для категоричного висновку про відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною може бути висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Що стосується посилання сторони позивача на довідку з місць відбування покарання, яка вказує, що відбуваючи покарання в установі, ОСОБА_1 два рази перебував на тривалому побаченні побачень з дружиною ОСОБА_2 , а саме 03.12.2018 та 02.02.2019 (а.с. 9), то така не може вважатися єдиним беззаперечним доказом на доведення факту спростування свого батьківства. Така довідка, була предметом дослідження при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав. У той же час, як вбачається з копії письмового пояснення ОСОБА_2 від 09.02.2022, адресованого начальнику Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, остання повідомляла, що дитина Софійка народилася вже після розлучення, але рахується шлюбною дитиною, її батько перебуває в місцях позбавлення волі (а.с.19 зворот).

Відповідно такі письмові докази не узгоджуються між собою.

Верховний Суд у постанові від, доказова цінність такого тесту ДНК переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору цієї категорії.

Судом неодноразово роз`яснювалось стороні позивача про необхідність подання доказів, які становлять предмет доказування у даній справі, зокрема про надання висновку з приводу кровного споріднення, така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №676/1200/20, постанова від 06.04.2021, та від 17.12.2021 у справі №683/1732/17.

Жодних інших доказів відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною стороною позивача не надано.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний .

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.

Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що стороною позивача належним чином не доведено позовних вимог, які б виключали протиріччя та сумніви щодо предмету доказування. Відтак у задоволенні позову, слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 222, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного 28 квітня 2021 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за №902, відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; місце перебування: ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)", адреса: с.Городище Рівненського району Рівненської області, 35341;

Представник позивача - адвокат Волошин Тарас Володимирович, РНОКПП - не відомо, адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; остання відома адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

Треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), , адреса: вул. Галицька,24, м. Івано-Франківськ, 76018;

Орган опіки та піклування м. Івано-Франківська, , адреса: вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004.

Повне рішення складено 27.02.2023.

Суддя Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.