Провадження №: 6/755/33/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О. В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: АТ «Сенс-Банк», про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до суду, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року по справі № 755/21041/14 відносно боржника ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, заявник ОСОБА_1 посилається на наступне, що на виконанні у головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни перебувало виконавче провадження ВП №52527066 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 25 травня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 2602797,46 гривень. 03 лютого 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договору факторингу №06/20-Ф, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за Кредитним договором та ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право кредитора до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Згідно Договору Факторингу від 10 лютого 2020 року укладеного між ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» та ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» право вимоги за кредитним договором № 1209-Ф від 02 червня 2008 року перейшло до ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ». На підставі Договору факторингу №02-23-09/20 від 23 вересня 2020 року, а також Додатку №1 до цього договору, право вимоги боргу ОСОБА_2 за кредитним договором № 1209-Ф від 02 червня 2008 року передано від ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» до ТОВ «Фінансова компанія «Фарватер Фінанс». На підставі Договору про відступлення прав вимог укладеного 23 вересня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Фарватер Фінанс» з ОСОБА_1 , право вимоги боргу ОСОБА_2 за кредитним договором № 1209-Ф від 02 червня 2008 року передано ОСОБА_1 . 03 листопада 2022 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Єзерською Анастасією Михайлівною винесено постанову про повернення виконавчого документа №755/21041/14 виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 25 травня 2016 року, на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки ОСОБА_1 є боржником та кредитором за кредитним договором № 1209-Ф від 02 червня 2008 року, за наведених обставин у заявника виникло право звернутись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав, передбачених статтею 432 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду по суті.

За змістом положень ч.13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

25 березня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Присуджено до солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за Кредитним договором №1209-Ф від 02.06.2008 року на загальну суму 222 386,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.07.2014 грн. становить 2 600 970,46 грн.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 коп.

25 січня 2017 року апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , відхилено, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2015 року, залишено без змін.

13 лютого 2019 року Верховним Судом винесено постанову про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2017 року, залишено без змін.

Відповідно до ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви суд враховує, що в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року вказувалося на те, що наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: 1) видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); 2) коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; 3) видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; 4) помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; 5) видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; 6) пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Судом встановлено, що на виконанні у Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №52527066 щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/21041/14, виданого 25 травня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 2602797,46 гривень.

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 Цивільного кодексу України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фарватер Фінанс» та ОСОБА_1 укладений Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за Кредитним договором №1209-Ф від 02 червня 2008 року, Договором поруки від 02 червня 2008 року та ОСОБА_1 набув право кредитора.

02 листопада 2021 року ОСОБА_1 , усвідомлюючи значення свої дій та керуючись ними з власної волі, діючи добровільно без будь-якого примусу як фізичного так і морального, складено заяву, яка посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстровано в реєстрі за №1165, відповідно до якої на підставі Договору про відступлення права вимоги укладеного 23 вересня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Фарватер Фінанс» з ОСОБА_1 , право вимоги боргу ОСОБА_2 за кредитним договором №1209-Ф від 02 червня 2008 року передано ОСОБА_1 . Та ОСОБА_1 , як цесіонарієм (кредитором) прийнято рішення про припинення зобов`язання ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором № 1209-Ф від 02 червня 2008 року.

03 листопада 2022 року Головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерською Анастасією Михайлівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №52527066 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609). Така підстава припинення зобов`язання як прощення боргу закріплена в ст.605 Цивільного кодексу України, згідно з якою, зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до статті 606 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов`язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін.

Поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі має місце у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов`язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб - при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов`язаних між собою взаємним зобов`язанням; для фізичних осіб - при спадковому правонаступництві в разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки. Отже, при такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб`єктів) один із цих суб`єктів правовідносин повинен зникнути, у зв`язку з цим і припиняється зобов`язання.

Враховуючи наведене, стаття 606 Цивільного кодексу України повинна застосовуватися судом до правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов`язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб`єктів правовідношення у зв`язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб`єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор. Саме в такому разі підстава припинення цивільно-правового зобов`язання не залежатиме від волі сторін.

Судом встановлено, що внаслідок укладення Договору про відступлення права вимоги від 23 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фарватер Фінанс» та ОСОБА_1 , відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за Кредитним договором №1209-Ф від 02 червня 2008 року та ОСОБА_1 набув право кредитора до ОСОБА_2 , а тому відбулося поєднання кредитора та боржника в одній особі і зобов`язання по кредитному договору припинилося.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

З урахуванням викладеного, оцінивши наявні у справі докази та надавши належну правову оцінку нормам матеріального та процесуального права, якими регулюються спірні правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки внаслідок укладення договору про відступлення прав вимог за кредитним договором відбулося поєднання боржника і кредитора в одній особі, що зумовило припинення зобов`язання, тому за наведених обставин є підстави визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, в частині боржника ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене та керуючись статтями 354, 431, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: АТ «Сенс-Банк», про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 755/21041/14, виданий 25 травня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва, щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за Кредитним договором №1209-Ф від 02.06.2008 року на загальну суму 222 386,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.07.2014 грн., становить 2 600 970,46 грн., - в частині боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

С у д д я :