Провадження № 2/369/1073/23
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/16432/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за порушення умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 15.05.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

23.11.2021 року ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів за порушення умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 15.05.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.05.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомості, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бадрудіновою Н.О.

В підтвердження наміру придбати нерухоме майно позивач та відповідач підписали попередній договір, а відповідач прийняв в якості гарантійних забезпечувальних коштів грошову суму в розмірі 265000,00 гривень, що еквівалентно 10000,00 доларів США.

Відповідно до пункту 1.1. попереднього договору, відповідач та позивач зобов`язалися в майбутньому в строк не пізніше 15.09.2019 року, на умовах та в порядку визначених попереднім договором, укласти і належним чином нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку та земельної ділянки.

У пункті 5.9 попереднього договору зазначається, що особи, які підписали цей договір, стверджують один одному та повідомляють усім заінтересованим у тому особам, що при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними.

09.09.2019 року у відділенні Укрпошти, позивач отримав пропозицію про укладення основних договорів, в якій зазначалося, що «я, ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адресую вам - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пропозицію укласти: основні договори купівлі-продажу нерухомості, а саме: житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0562 га з кадастровим номером - :007:5096, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224. Для того щоб укласти основні договори, ОСОБА_5 необхідно з`явитися 13.09.2019 року о 14 год 00 хв до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Калинушки О.О. для нотаріального посвідчення основних договорів».

Проте позивач вказує, що ОСОБА_4 на укладення основних договорів купівлі-продажу не з`явився, про причини неявки та відмову від укладення основних договорів не повідомив.

Відповідно до п. 5 попереднього договору, у разі односторонньої відмови ОСОБА_6 від укладання основних договорів та/або невиконання умов договору, ОСОБА_4 повертає ОСОБА_3 отриманні гарантійні забезпечувальні кошти та сплачує ОСОБА_3 штрафні санкції у розмірі 100 % суми гарантійних забезпечувальних коштів, а також відшкодовує ОСОБА_3 понесені витрати у зв`язку з проведенням ремонтних робіт об`єктів.

Тобто, ОСОБА_4 відмовився в односторонньому порядку від укладення основних договорів та за невиконання умов договору, на переконання позивача, повинен, на підставі п. 5.5 попереднього договору, повернути ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 530000,00 гривень з урахуванням штрафних санкцій.

На підставі вище наведеного, позивач просив суд, стягнути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти у сумі 530000,00 гривень та понесені судові витрати.

10.01.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче провадження у справі.

11.02.2022 року представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Лущинський А.І. через канцелярію суду зареєстрував відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з викладеною в позові позицією відповідач не погоджується, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, оскільки вважає ці вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

26.06.2022 року представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Кириченко Р.Ю. через канцелярію суду зареєстрував відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Звертав увагу суду, що стягнення штрафних санкцій, які зазначені у п. 5.5 попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 15.05.2019 року, є додатковою (похідною) вимогою, яка застосовується при односторонній відмові ОСОБА_6 від укладення основних договорів та/або невиконання умов договору.

07.02.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Просив суд застосувати позовну давність.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що 15.05.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомості, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бадрудіновою Н.О.

В підтвердження наміру придбати нерухоме майно позивач та відповідач підписали попередній договір, а відповідач прийняв в якості гарантійних забезпечувальних коштів грошову суму в розмірі 265000,00 гривень, що еквівалентно 10000,00 доларів США, що не заперечувалось відповідачем.

Відповідно до пункту 1.1. попереднього договору, відповідач та позивач зобов`язалися в майбутньому в строк не пізніше 15.09.2019 року, на умовах та в порядку визначених попереднім договором, укласти і належним чином нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку та земельної ділянки.

Відповідно до пункту 5.9 попереднього договору, особи, які підписали цей договір, стверджують один одному та повідомляють усім заінтересованим у тому особам, що при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними.

09.09.2019 року у відділенні Укрпошти, позивач отримав пропозицію про укладення основних договорів, в якій зазначалося, що «я, ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адресую вам - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пропозицію укласти: основні договори купівлі-продажу нерухомості, а саме: житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0562 га з кадастровим номером - :007:5096, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224. Для того щоб укласти основні договори, ОСОБА_5 необхідно з`явитися 13.09.2019 року о 14 год 00 хв до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Калинушки О.О. для нотаріального посвідчення основних договорів».

ОСОБА_4 на укладення основних договорів купівлі-продажу не з`явився. Даний факт підтверджений позивачем належними та допустимими доказами та не спростований відповідачем у ході судового розгляду.

Відповідно до п. 5 попереднього договору, у разі односторонньої відмови ОСОБА_6 від укладання основних договорів та/або невиконання умов договору, ОСОБА_4 повертає ОСОБА_3 отриманні гарантійні забезпечувальні кошти та сплачує ОСОБА_3 штрафні санкції у розмірі 100 % суми гарантійних забезпечувальних коштів, а також відшкодовує ОСОБА_3 понесені витрати у зв`язку з проведенням ремонтних робіт об`єктів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Аванс не має забезпечувальної функції, якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.

Оскільки договір купівлі-продажу об`єктів нерухомості між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Умовами Попереднього договору було передбачено конкретний термін укладення основного договору до 15.09.2019 року.

Системний аналіз ст. 635 ЦК України свідчить, що єдиним зобов`язанням сторін за попереднім договором є зобов`язання укласти основний договір у певний строк (термін), обумовлений таким попереднім договором. Ухилення від такого укладення є порушенням цього зобов`язання, однак якщо факт ухилення судами не встановлено, а сторони в обумовлений строк (термін) основний договір не уклали або одна зі сторін не направила іншій стороні пропозицію про його укладення, таке зобов`язання вважається припиненим (Постанова Верховного суду від 08.02.2018 року у справі № 910/11491/17).

Необґрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору може бути підставою лише для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, оскільки зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором (ч. ч. 2 і 3 ст. 635 ЦК України).

В той же час, припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, зокрема, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії.

Щодо клопотання представника відповідача застосувати строк позовної давності, до вимоги про стягнення з відповідача 100% суми гарантійних забезпечувальних коштів, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України, а саме, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені), суд зазначає наступне.

За змістом ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Строк позовної давності в один рік підлягає застосуванню щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Разом з тим, вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) за своїм характером є додатковими (похідними) вимогами. Основною вимогою позовної заяви є повернення гарантійних забезпечувальних коштів, а саме суми в розмірі 265000,00 гривень, що еквівалентно 10000,00 доларів США.

Стягнення штрафних санкцій, які зазначені в п. 5.5 попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 15.05.2019 року, є додатковою (похідною) вимогою, яка застосовується при односторонній відмові ОСОБА_6 від укладення основних договорів та/або невиконання умов договору.

Тобто в даному випадку, застосовується загальний строк позовної давності, який встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦПК України), який не пропущений позтвачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за порушення умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 15.05.2019 року - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) грошові кошти у сумі 530000 (п`ятсот тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5300 (п`ять тисяч триста) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 20.03.2023 року.

Суддя А.В. Янченко