РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 158 875, 20 грн, моральну шкоду в розмірі 50 000, 00 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3000, 00 грн, судові витрати.

В обґрунтування вимог вказано, що 27.11.2020 року у м. Житомирі по вул. В. Бердичівській поблизу будинку № 4/11 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі керованого позивачем автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 та керованого відповідачем автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок якого транспортні засоби були пошкоджені. Після ДТП відповідач залишив місце пригоди.

Постановами Корольовського районного суду м. Житомира від 26.01.2021 року та від 26.02.23021 року, залишеними без змін постановами Житомирського апеляційного суду від 08.04.2021 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративні стягнення за ст. 124 КУпАП - штраф в розмірі 340 грн, за ст. 122-4 КУпАП - штраф в розмірі 255 КУпАП.

Разом з тим, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.01.2021 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 07.04.2021 року, провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Внаслідок ДТП було завдано тілесних ушкоджень пасажирам керованого позивачем автомобіля, серед іншого, і дружині позивача ОСОБА_5 , яка на момент ДТП перебувала на восьмому місяці вагітності.

Для визначення розміру майнової шкоди, завданої автомобілю позивача, останнім було забезпечено проведення експертного автотоварознавчого дослідження, про проведення якого було повідомлено відповідача. Згідно висновку дослідження встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, складає 218 939, 20 грн.

26 січня 2021 року позивач отримав страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 45 064, 00 грн.

Після неодноразових та безрезультатних обіцянок у позасудовому порядку відшкодувати шкоду внаслідок ДТП позивач був змушений продати ушкоджений з вини відповідача автомобіль.

Незважаючи на отримані відповідачем претензії, останній не виявив бажання вирішити спір в позасудовому порядку, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач зазначив, що з огляду на часткове відшкодування майнового збитку, завданого позивачу з вини відповідача, який був відшкодований страхувальником відповідача, останній зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між матеріальним збитком, визначеним висновком експерта №16 від 07 лютого 2020 року та сумою страхового відшкодування: 218 939, 20 - 45 064, 00 грн - 15 000, 00 грн = 158 875, 20 грн.

Крім цього, позивач оцінив розмір моральної шкоди в 50 000, 00 грн, що є необхідною для відновлення нормального морального стану останнього. Позивач заначив, що така сума складається із 31 000, 00 грн. часткового відшкодування моральної шкоди та 19 000, 00 грн. мінімально необхідних для курсу лікування його сім`ї в ДП "Санаторій для дітей з батьками "Скадовськ" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", який спеціалізується на лікуванні хвороб нервової системи, для 2 дорослих та 1 дитини на десять днів становить мінімум 19 000 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.08.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (т. 1, а.с. 58).

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, яким повідомив, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначив, що жодними доказами не підтверджено факту завдання тілесних ушкоджень при ДТП пасажирам керованого позивачем автомобіля, потерпілих від ДТП немає, медичної допомоги ніхто не потребував, травмовані відсутні.

Відповідач лише 11.02.2021 був повідомлений про огляд пошкодженого транспортного засобу, який призначений на 09.02.2021, однак дане повідомлення є неналежним та не свідчить про обізнаність.

Розмір матеріального збитку, завдано автомобілю позивача при ДТП згідно висновку №19 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.03.2021 року є значно завищеним, оскільки для транспортних засобів, яким більше 7 років, до якого відноситься автомобіль позивача, вартість нормо-години ремонтно-відновлювальних та малярних робіт встановлена на рівні 320,00 грн, коли експертом взято за основу вартість нормо-години ремонтно-відновлювальних та малярних робіт в розмірі 360,00 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, то позивач не має права вимагати відшкодування шкоди з відповідача в межах ліміту відповідальності в розмірі 130000,00 грн через те, що страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, позивач у поданій ним заяві погодився з тим, що розмір страхового відшкодування складає 45064, 00 грн з вирахуванням франшизи, яку відповідач відшкодував добровільно.

Не погодився відповідач і з твердженням позивача про те, що він вимушений був продати автомобіль після ДТП за 15000, 00 грн, оскільки на день продажу такий автомобіль був майже повністю відновлений та його середня ринкова вартість становила від 160000, 00 до 240000, 00 грн.

Заперечив відповідач і посилання позивача про те, що ОСОБА_4 відмовився від вирішення спору мирним шляхом, оскільки отримавши претензію, не бажаючи судового процесу, через представника запропонував вирішити спір мирним шляхом, зменшивши розмір відшкодування до 50000, 00 грн.

Завищеними та недоведеними відповідач вважає і вимоги в частині відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.02.2022 року у справі призначено судово-автотоварознавчу експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (т. 1, а.с. 210).

Ухвалою суду від 26.09.2022 року, після отримання судом висновку за результатами призначеної судово-автотоварознавчої експертизи, провадження у справі поновлено (т. 2, а.с. 82).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з обставин, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 27.11.2020 року о 07:57 год. в м. Житомирі по вул. В. Бердичівська, поблизу будинку №4/11, відповідач, керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , вчинив виїзд на регульоване перехрестя на заборонений, жовтий, сигнал світлофора та не забезпечивши безпеку маневру - повороту ліворуч, опинився на смузі зустрічного руху, вчинив зіткнення з керованим позивачем транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.01.2021 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 08.04.2021 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (т. 1 а.с. 14-16).

ОСОБА_4 27.11.2020 року, скоївши за вказаних вище обставин ДТП, залишив місце пригоди.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.02.2021 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 08.04.2021 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн (т. 1 а.с. 17-19).

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.01.2021 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 07.04.2021 року, провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (т. 1 а.с. 20-23).

Для визначення розміру майнової шкоди, завданої автомобілю позивача, останнім було забезпечено проведення експертного автотоварознавчого дослідження, про проведення якого було повідомлено відповідача (т. 1, а.с. 24-26).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №19 від 12.03.2021 року, проведеного судовим експертом Кудинським В.С., встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, складає 218 939, 20 грн (т. 1, а.с. 27-35).

За проведення вказаного автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 3000, 00 грн (т. 1, а.с. 36).

Претензією №08/08 від 02.08.2021 року представник позивача звертався до відповідача та просив до 10.10.2021 року перерахувати на рахунок позивача матеріальну шкоду, завдану ДТП, в розмірі 158939, 20 грн. (т. 1, а.с. 38-40).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в АТ Страхова Група ТАС, що підтверджується полісом №АО/6847677. Ліміт відповідальності відповідача згідно вказаного страхового полісу складав 130000,00 грн (т. 1, а.с. 85).

26 січня 2021 року позивач отримав страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 45 064, 00 грн, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приват Банк» (т. 1, а.с. 37) та відповіддю ПАТ «Страхова група «ТАС» №02576/0121 від 28.08.2021 року на адвокатський запит відповідача (т. 1, а.с. 69).

Зі вказаного листа страхової компанії вбачається, що на підставі абз. 2 п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за результатами проведеного огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, про що свідчить заява про страхове відшкодування ОСОБА_3 від 15.01.2021 року, в якій позивач погодився з тим, що розмір страхового відшкодування складає 45064, 00 грн з вирахуванням франшизи та не наполягав на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

17.09.2021 року відповідачем на рахунок позивача добровільно перераховано 1500, 00 грн в якості франшизи по полісу №АО/6847677 (т. 1 а.с. 148)

Відповідно до висновку №485 від 20.09.2022 року за результатами проведеної автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 станом на 12.03.2021 року складає 900948, 43 грн, ринкова вартість такого автомобіля на 31.07.2021 року складає 130535, 87 грн (т. 2, а.с. 52-72).

31.07.2021 року позивачем продано автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу №3242/2021/2712062. За домовленістю сторін договору ціна транспортного засобу складає 15000, 00 грн (т. 1, а.с. 11).

Щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

За змістом статей 9, 22, 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно статті 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (п. 36.6 ст. 36 Закону №1961-IV).

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-ІV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правові відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право тримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктами 36.1, 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового кодування (регламентної виплати).

Страховик протягом 15 днів з узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання кодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове кодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо кодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного у) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її ставника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що стверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом рахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006 15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземній транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі справа № 200/12295/17.

Судом встановлено, що 26 січня 2021 року позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 45 064, 00 грн, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приват Банк» (т. 1, а.с. 37), зазначене свідчить про те, що ПАТ «Страхова Група "ТАС"» та ОСОБА_3 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що також підтверджується заявою позивача від 15.01.2021 р. про страхове відшкодування та відповідає вимогам статті 30, пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV. Крім того, розмір завданої шкоди визначений висновком експерта не перевищує ліміту визначеного полісом в розмірі 130 000,00 грн. В такий спосіб ОСОБА_3 скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування, а ПАТ «Страхова Група "ТАС"» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховою. При цьому згідно з частиною першої статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

З урахуванням викладеного, оскільки, ПАТ «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_3 досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, про що свідчить заява про страхове відшкодування ОСОБА_3 від 15.01.2021 року, в якій позивач погодився з тим, що розмір страхового відшкодування складає 45064, 00 грн з вирахуванням франшизи та не наполягав на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, фактичним отриманням погодженого страхового відшкодування у вказаному розмірі, компенсації відповідачем позивачу у добровільному порядку розміру франшизи в розмірі 1500,00 грн, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки така шкода відшкодована страховою компанією в межах страхового відшкодування, позивач скористався своїм право звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування, а страхова компанія забезпечила реалізацію права ОСОБА_3 на отримання страхового відшкодування у розмірі, погодженому між страховою компанією та потірпілим.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлено, що на момент ДТП в керованому позивачем автомобілі перебували рідні позивача: дружина ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 12), яка перебувала на восьмому місяці вагітності, а також дідусь та бабуся позивача. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 передчасно, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину ОСОБА_6 (а.с. 13). Позивач під час ДТП зазнав сильних душевних страждань, що проявляються у хвилюваннях, втраті спокою, перебуванні у стані тривоги, страху поїздок у автомобілі, втраті впевненості у безпеці.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд частково задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 25000, 00 грн , що є співмірним розміру відшкодування спричиненому позивачу негативними наслідками ДТП.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 23, 979, 999, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 77, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач ОСОБА_4 , прож. АДРЕСА_2 НОМЕР_4

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», м. Київ, пр-т Перемоги, 65,.

Повний текст рішення виготовлено 24.02.2023 року.

Суддя Л.М. Чішман