Справа № 702/50/23
Провадження № 2-о/702/7/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Нейло І.М.

за участю секретаря Прилуцької О.І.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Монастирище справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства.

Вимоги заяви обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті батька залишилось спадкове майно земельна діялнка розташована та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Він звернувся до нотаріусп з питаттям оформлення спадщини, але виникли труднощі з оформленням, оскільки у його сідоцтві про народження в графі «батько» зазаначено лише « ОСОБА_4 ». Запис про батька був зроблений зі слів матері, так як на момент народження дитини шлюб не був укладений між батьками . Його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на день його народження в шлюбі не перебували. Шлюб батьки зареєстрували в 2007 році. Просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засідання заявник заяву підтримав та просив її задоволити та пояснив, що його батько з матір`ю проживали постійно разом, вели спільне господарство, але не перебували в зареєстрованому шлюбі на час його народження.. В його свідоцтві про народження в графі батько зі слів матері записаний « ОСОБА_4 ».

Заінтересована особа ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення заяви та пояснила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним батьком ОСОБА_1 . Проживали певний час без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, а в 2007 році зареєстрували шлюб. ОСОБА_3 визнвав сином ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23.02.2021 Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 виданого 16.12.1959 Цибулівським сільбюро ЗАГС Монастирищенського району в графі «батько» записано « ОСОБА_4 » .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_1 , відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України в графі відомості про батька відсутні. Державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 видного 07.01.2007 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 07.02.2007 одружилися.

Відповідно до заповітів №64 та № 62 від 04.08.2020 ОСОБА_3 , заповів належний йому на праві особистої власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , присадибну земельну ділянку коло будинку, земельну ділянку товарного виробництва належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 032462 в розмірі 2,91 га, яка розташована на території Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області своєму сину ОСОБА_1 . Доказів зміни чи скасування заповіту суду не надано.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР, ОСОБА_3 , який мешкає в смт Цибулів, на підставі рішення Цибулівської селищної ради від 18.06.2002 №3-2 є власником земельної ділянки площею 2,91 га, що розташована на території Цибулівської селищної ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва .

Згідно свідоцтва про право на нерухоме майно ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 .

На даний час заявник не має можливості оформити спадок, оскільки необхідно встановити батьківство у визначеному законом порядку, а тому змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту батьківства.

Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Слід зазначити, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

При цьому, як роз`яснює Пленум Верховного Суду України у п. 3 своєї постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги дату народження заявника, суд вважає необхідним керуватися при розгляді даної справи нормами КпШС України.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і батьком до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно абз.1 п.15 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України.

Відповідно до абз.3 п.15 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно абз.3 п.7 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Відповідно до абз.4 п.7 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК.

Таким чином, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати заявника не перебувала у зареєстрованому шлюбі на час народження заявника, останній обґрунтовано звернувся в порядку окремого провадження до суду з вимогою про установлення факту батьківства.

Виходячи із змісту пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлення факту батьківства ОСОБА_3 відносно заявника породжує для останнього юридичні наслідки, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Згідно абз.2 п.3 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Згідно постанови Верховного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц, провадження №61-6030св18 для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

В ході судового розгляду, враховуючи письмові докази та показання заінтересованої особи ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 які в судовому засіданні показали, що ОСОБА_3 був батьком заявника, проживав разом з ними, за життя визнавав ОСОБА_1 сином, піклувався про нього. Знайшла також підтвердження та обставина, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя визнавав себе батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, зокрема, вони підтверджують факт, який заявник просить встановити.

Таким чином, даючи оцінку вищенаведеним доказам та здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 за життя визнавав своє батьківство по відношенню до ОСОБА_1 , як до його народження так і після проживав однією сімє`ю з ним та його матір`ю, з якою перебував у зареєстрованому шлюбі з 2007 року, ведучи з ними спільне господарство та спільно виховуючи заявника і утримуючи його в дитинстві, а тому за таких обставин суд вважає за необхідне винести рішення, яким задовольнити заявлені вимоги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2-7, 9-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 за №133 від 16.12.1959, складеного Цибулівським сіль бюро ЗАГС Монастирищенського району, зазначивши в графі відомості про батька « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який народився в смт Цибулів Монастирищенського району Черкаської області, громадянин України».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2023

Суддя І.М. Нейло