Провадження № 2/127/3536/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Голодняк В.Ф.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 з вимогами стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16.08.2022 року, щомісячно, і до досягнення повноліття старшою дитиною. Крім того, стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , в розмірі 1/6 частки від всіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_3 , щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку.

Позовні вимоги аргументовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спільне життя з відповідачем у них не склалось, і шлюб між ними за рішенням суду було розірвано. З відповідачем вони проживають окремо, діти проживають разом з позивачкою. Позивачка зазначила, що відповідач добровільно іноді надає кошти на утримання дітей, але цих коштів не достатньо та немає стабільності в надходженні коштів. В період з вересня 2021 року по червень 2022 року відповідач надав кошти в сумі по 5 000,00 грн., щомісячно, однак, у липні-серпні та з жовтня 2022 року такі кошти перестали надходити. Крім того, коштів на утримання позивачки як матері дитини до 3 років відповідач не надає взагалі. При цьому, відповідач є здоровою, працездатною особою, іншої сім`ї та інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні немає. Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 28.11.2022 року позовну заяву залишено без руху та надно термін для усунення недоліків.

12.12.2022 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 02.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ним отримані.

13.01.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що після припинення фактичних шлюбних відносин сторони домовилися про проживання дітей з матір`ю та добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання дітей шляхом щомісячного перерахування грошових коштів на картковий рахунок позивачки. Однак, 12.08.2022 року позивачка звернулася до суду із двома окремими заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача у розмірі частки доходу на кожну дитину окремо. Таким чином, загальний відсоток аліментів на утримання двох дітей склав 50% доходів відповідача. На даний час дані судові накази скасовані. Крім того, відповідач відповідально ставиться до обов`язку утримання дітей, так як діти 2 дня на тиждень перебувають у нього, тому він забезпечує їх на цей період належним харчуванням, розвагами, здійснює купівлю одягу, іграшок та всього необхідного для нормального розвитку дітей. Враховуючи вищевикладене, відповідач частково визнає позовні вимоги та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку, однак не з 16.08.2022 року (як вказала позивачка), а з дня пред`явлення позову до суду. Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки відповідач зазначив, що має нестабільний, мінливий дохід, при цьому він не заперечує щодо сплати аліментів на утримання позивачки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. на місяць. Відповідач вважає, що зважаючи на його матеріальний стан, виходячи з того, що він має нестабільний дохід, добровільно сплачував аліменти, та не відмовляється від обов`язку утримання дітей та позивачки, аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від його доходу та на утримання позивачки у розмірі 1 000,00 грн. буде достатнім та справедливим. Крім того, зазначив, що витрати на правову допомогу при розгляді справи складають 8 000,00 грн, які просив стягнути з позивачки.

У свою чергу, користуючись своїм правом, 23.01.2023 року на адресу суду від представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якому остання зазначила, що позивачка не погоджується з міркуваннями та аргументами відповідача щодо розміру аліментів на утримання позивачки та дати, з якої підлягають стягненню аліменти на утримання дітей. Вважає, що відповідач має стабільний дохід, тому має змогу сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від його доходу. Крім того, право вибору способу стягнення аліментів належить позивачці, тому аліменти у твердій грошовій сумі в даному випадку не може бути застосовано. Вказала, що вона вживала всіх заходів щодо одержання аліментів з відповідача на утримання дітей, і саме через свідоме ухилення відповідача від їх сплати просить суд стягувати аліменти саме з серпня 2022 року. Зазначила, що вона має проблеми із щитовидною залозою та потребує додаткового лікування, а також, їй відомо, що у власності відповідача є квартрира. Крім того, заперечувала щодо стягнення правової допомоги у розмірі 8 000,00 грн.

27.01.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому вона вказала, що твердження позивачки щодо проблем із щитовидною залозою непідтвердженими належними доказами, оскільки в заключному діагнозі вказано, що патології щитовидної залози відсутні. Крім того, квартиру відповідач набув на підставі Договору дарування. Наголосила, що відповідач добровільно сплачував аліменти та не ухилявся від їх сплати.

Відповідно до додаткових пояснень представника позивачки ОСОБА_2 від 07.02.2023 року, позивачка вказала, що відповідач офіційно працевшатований в Національній поліції України та має дохід за 2022 рік у розмірі 520 143,20 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Крім того, просили стягнути з відповідача витрати на правовову допомогу.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнали частково. Відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку з дня пред`явлення позову до суду та стягнення аліментів на утримання позивачки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. Представник відповідача вказала, що докази понесених витрат на правову допомогу будуть подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення суду.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьки: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 (а.с.14).

Відповідно до Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 , ОСОБА_7 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьки: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 (а.с.15).

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05.06.2020 року Вінницькому міському відділі ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції МЮ (м.Хмельницький) за актовим записом №667 - розірвано (а.с.13).

Діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання особи №62184 та №41933 (а.с.17-18).

З Акту №1 від 07.11.2022 року вбачається, що комісія у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , склали даний акт про те, що з виходом на місце 07.11.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , встановили, що за вищевказаною адресою зареєстровані та фактично проживають такі особи: ОСОБА_1 , та її діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.18).

З Витягу з Рішення №2064 від 29.09.2022 року про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини вбачається, що ВК ВМР вирішив визначити такі способи участі ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у вихованні та спілкуванні з дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щоп`ятниці щомісяця з 19.00 год. до 19.00 год. неділі. Зобов`язано батьків попереджати один одного про свої дії щодо дітей та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дітей (а.с.78).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України)

Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі.

Стаття 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч. 2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що після розірвання фактичних шлюбних відносин вони з позивачкою домовилися про сплату аліментів на утримання дітей у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до наданих суду квитанцій у період з 30.09.2021 року по 30.06.2022 року ОСОБА_3 перераховув кошти у розмірі 5 000,00 грн, щомісячно на картковий рахунок ОСОБА_1 (а.с.88-97).

Відповідні докази перерахування коштів відсутні за липень - серпень 2022 року, однак, у вересні 2022 року ОСОБА_3 перехував кошти у розмірі 5 000,00 грн. - 09.09.2022 року та 5 000,00 грн. - 30.09.2022 року (а.с.98-99).

Разом з тим, суд враховує, що позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у частці від доходу відповідача, тому з урахуванням положень статті 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідача. Крім того, відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки від його доходу.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З Довідки ПФУ відносно ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , вбачається, що відомості про страховий стаж, заробітну плату та інші дані необхідні для обчислення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального стархування в Реєстрі застрахованих осіб відсутні (а.с.100).

Також, з Відомостей з Державного реєстру фізичних осбі-платників податків про джерел/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 21.11.2022 року відносно ОСОБА_3 з 1 кварталу 2022 року по 3 квартал 2022 інформація про доходи відсутня (а.с.101).

Однак, з Довідки № П-4аз/12/02-2023 від 24.01.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 проходить службу в Національній поліції України з 07.11.2015 року по теперішній час (а.с.141).

Крім того, з Довідки про доходи ОСОБА_3 , вбачається що за період з січня 2022 року по грудень 2022 року загальна суму доходу за винятків податків становить 520 143,20 грн (а.с.142).

Тому, враховуючи вікову категорію дітей та звичайні їхні потреби, та визнання відповідачем позову у цій частині, суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, є необхідним та достатнім для утримання неповнолітніх дітей від одного з батьків.

Разом з тим, позивачка просила суд розпочати стягнення аліментів з 16.08.2022 року, тобто з моменту звернення до суду із заявами про видачу судового наказу. Суд вважає зазначити наступне.

Суд звертає увагу, що відповідних доказів звернення позивачкою до суду 16.08.2022 року із заявами про видачу судового наказу суду не надано.

При цьому, відповідно до судового наказу №127/17879/22 від 13.09.2022 року вирішено стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 12.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.22).

Однак, Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2022 року заяву ОСОБА_3 про перегляд судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2022 року за нововиявленими обставинами задовольно. Скасувано за нововиявленими обставинами судовий наказ Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2022 року в цивільній справі №127/17879/22 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини. Відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини (а.с.42-43).

Також, відповідно до Судового наказу №127/17882/22 від 29.08.2022 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.23).

Однак, Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2022 року заяву ОСОБА_3 про перегляд судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2022 року за нововиявленими обставинами - задоволено. Скасувано за нововиявленими обставинами судовий наказ Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2022 року в цивільній справі № 127/17882/22 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини. Відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини (а.с.44-46).

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У даній справі аліменти підлягають стягненню в контексті ст.191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто з 25.11.2022 року.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Суд вставновив, що підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий час в контексті ст.191 СК України, а саме з 16.08.2022 року, судом не встановлено, оскільки ухилення відповідача від сплати аліментів у вказаний період позивачем не доведено. Крім того, позивачка підтвердила, що відповідач надавав кошти на утримання дітей у період з вересня 2021 року по червень 2022 року. У такому разі, відсутній фактор систематичного ухиляння відповідача від сплати аліментів. Скасування судового наказу про стягнення аліментів в жодному разі не може сприйматися як ухилення відповідача від сплати аліментів, тому позовна вимога про стягнення аліментів починаючи з 16.08.2022 року задоволенню не підлягає.

Тому, враховуючи вікову категорію дітей та звичайні їхні потреби, суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 25.11.2022 року і до досягнення дітьми повноліття, є необхідним та достатнім для утримання неповнолітніх дітей від одного з батьків.

Разом з тим, відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Положеннями ст.84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої ст.84 та ст.86 і 88 цього Кодексу.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19).

У відповідності до статті 80 СК України, у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 84 СК України та роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Позивачка у своєму позові стверджувала, що у неї наявні проблеми із здоров`ям, а саме доброякісне (попередньо) утворення в щитовидній залозі. Крім того, посилалася на можливість відповідача сплачувати аліменти на її утримання, оскільки він має стабільний заробіток та має на праві власності квартиру.

Однак, відповідно до Первинної консультації лікаря-ендокринолога від 18.01.2023 року ОСОБА_1 на момент огляду дані за патологію щитовидної залози відсутні.

Відповідач при цьому вказав, що він не заперечує сплачувати аліменти на утримання позивачки у розмірі 1 000,00 грн. При цьому вказав, що квартира була набута ним у власність на підставі Договору дарування, тому не може свідчити про його матеріальне забезпечення.

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 є власником квартири, зальною площею 35,4 кв.м., на підставі Договору дарування Серія та номер 3914 від 30.12.2022 року (а.с.127).

Таким чином, твердження позивача про матеріальне забезпечення відповідача та можливість сплачувати ним аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від його доходу, суд не приймає до уваги, оскільки Договір дарування по свій природі дійсно є безоплатним договором, що не підтверджує наявності у відповідача значних матеріальних статків.

При ухваленні рішення суд враховує, що закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дружини, а тому наявність у відповідача доходу у розмірі 520 143,20 грн. за 2022 рік, не може свідчити про можливість стягнення на користь позивачки значної її частини. Встановивши значний розмір доходу відповідача, який може вимірюватись десятками, сотнями тисяч гривень, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини та дружини і виходячи з цього визначати розмір частки доходів стягуваних з платника, яка при певних обставинах може фактично бути незначною, проте в грошовому еквіваленті абсолютно достатньою, розумною та справедливою.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на утримання позивачки до досягнення молодшою дитиною трьох років, суд враховує обов`язок чоловіка утримувати дружину до досягнення молодшою дитиною трьох років, те, що відповідач матеріально забезпечений, його обов`язок з утримання дружини до досягнення молодшою дитиною трьох років має виконуватись з огляду також на те, що позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за спільними малолітніми дітьми сторін по справі.

Таким чином суд, виходячи із засад справедливості та розумності вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання позивачки, яка потребує матеріальної допомоги, в розмірі 1/10 частки від всіх видів доходу, щомісячно, починаючи стягнення з 25.11.2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 1 984,80 грн. (за дві вимоги немайнового характеру) на користь держави.

У свою чергу, відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Право сторони на відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката вбачається з рішень Європейського суду з прав людини, практика якого в силу ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України має використовуватись судами як джерело права, зокрема, п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні розміру судових витрат, суд враховує надані адвокатом послуги з усної консультації адвоката, підготовки до складання процесуальних документів, складання позовної заяви, участь у суді першої інстанції тощо.

На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано Договір № 01-22/11/2022 від 22.11.2022 року про надання правничої допомоги, Ордер Серія АВ №1046250 від 24.11.2022 року, попередній (орієнтовний розрахунок) судових витрат на суму 8 000,00 грн., Квитанцію №01 від 22.11.2022 року на суму 8 000,00 грн.

Відповідач не заперечував щодо вказаногого розміру витрат на правову допомогу.

Тому, суд вважає, що представником позивача надано необхідні докази про понесення судових витрат на правову допомогу в загальному розмірі 8 000,00 гривень.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката у цьому випадку є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних робіт (наданих послуг), а також часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України ст.ст. 150, 181, 182, 183, 184, 191, Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25.11.2022 року, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , в розмірі 1/10 частки від всіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_3 , щомісячно, починаючи стягнення з 25.11.2022 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити рішення до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 20.03.2023 року

Суддя: