Провадження № 2-з/201/41/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

17 березня 2023 року надійшла заява про забезпечення позову, у якій представник позивача просить суд зупинити стягнення на підставі виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/8362/21 за яким проводиться стягнення з ОСОБА_1 , аліменти на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття в розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_3 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 18 серпня 2021 року до завершення розгляду справи. Позивач стверджує що син ОСОБА_5 проживає разом з ним, окрім того стверджує що він проживає в орендованому будинку та несе додаткові витрати. Стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову обмежить його у його правах, відповідач у добровільному порядку стягнені кошти не поверне, що змусить його звертатися до суду.

Згідно з ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Системне тлумачення ч. 1 ст. 153, ч. 13 ст. 158, ч. 1 ст. 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що:

законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі;

для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно;

першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті;

у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2021 у справі № 308/8567/20.

Згідно з ч. 1 ст.154 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справу, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали заяви суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Зокрема, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Суд зазначає, що спір ініційований ОСОБА_1 , за його твердженням, з тих підстав, що син на якого стягуються аліменти проживає з ним, а тому у нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти на його утримання.

В той же час позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа від № 201/8362/21, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська. Тобто, на час розгляду справи ОСОБА_1 просить фактично задовольнити його позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів, шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Суд зауважує, що згідно частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Застосування судом таких заходів забезпечення позову, які за змістом є вирішенням спору по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених ЦПК України, що є неприпустимим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 р. у справі №759/119/18 (провадження № 61-48726св18).

З урахуванням вищенаведеного, суд зазначає, що забезпечення даного позову про припинення стягнення аліментів в обраний позивачем спосіб є вирішенням справи по суті, що в свою чергу є неприпустимим в силу приписів частини 10 статті 154 ЦПК України.

Крім того, суд зазначає, що забезпечення позову шляхом зупинення виплат аліментів на дитину фактично зупинить виконання рішення, яке набрало законної сили, що в свою чергу призведе до порушення гарантованого державою права інших учасників виконавчого провадження на своєчасне виконання рішення суду. Обраний позивачем вид забезпечення позову протирічить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову визначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що недопустимо забезпечувати позов в тому числі шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (постанови Верховного Суду від 25.11.2020 року у справі №524/7234/18, від 08.12.2021 року у справі №757/42929/20).

В правовій позиції, викладеній Верховним Судом у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова № 211/129/18-ц від 3 квітня 2019 року) зазначено, що суд не може заборонити державному виконавцю вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення.

Суд, також, звертає увагу на те, що зі змісту прохальної частини заяви про забезпечення позову слідує, що ОСОБА_6 просить суд забезпечити позов шляхом обрання такого виду забезпечення як зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується як захід забезпечення позову при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, або коли порушено питання про перегляд рішення, на підставі якого виданий цей виконавчий документ.

Предметом поданого ОСОБА_1 позову не є оскарження виконавчого документу.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що викладені у заяві про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, заходи забезпечення не можуть бути застосовані, оскільки їх застосування ставиться у залежність від наявності факту оскарження боржником у судовому порядку виконавчого документу. В свою чергу відсутність обставин зазначеного оскарження унеможливлює застосування судом такого виду забезпечення позову, як зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа.

В свою чергу, обставини, що слугують підставами для забезпечення позову, обрання виду та меж такого забезпечення, є предметом доказування. Виходячи з принципу диспозитивності заявлених вимог, суд не вправі самостійно виходити за такі межі та обирати вид забезпечення позову, який позивачем не заявлявся.

Враховуючи наведене суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити в повному обсязі. При цьому зауважує, що позивач не позбавлений права за наявності для того підстав ставити встановленим порядком питання про забезпечення позову повторно.

На підставі наведеного, керуючись ст. 151, 153, 154, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом 15 днів може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя С.О. Демидова