Справа № 638/1046/14-ц
Провадження № 2/638/187/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Кондратюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного підприємства Харчік про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів за користування кредитом та пені, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2014 року АТ УкрСиббанк звернувся до суд з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідачів суму боргу по поверненню кредиту, процентів за користування кредитом, пені за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.02.2007 року в розмірі 41276,74 доларів США та 8842,24 грн., з яких: 29877,28 доларів США заборгованість за кредитом; 11399,46 доларів США заборгованість за процентами; 3058,68 грн., що за курсом НБУ саном на 10.01.2014 року становить 382,67 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту; 5783,56 грн., що за курсом НБУ станом на 10.01.2014 року становить 723,58 доларів США.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.02.2017 року між акціонером комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступником якого є АТ УкрСиббанк та ОСОБА_2 (правонаступником якої є ОСОБА_1 ) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в сумі 40000 доларів США, а остання зобов`язалася повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 05.02.2018 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,3 % річних. З метою забезпечення виконання вказаного зобов`язання 05.02.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № П-0. Крім того, між позивачем та ПП Харчік 05.02.2007 року укладено договір поруки № П1-0 з метою забезпечення виконання вказаного кредитного зобов`язання. Відповідно до укладених договорів поруки відповідачі зобов`язалися відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору, відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Позичальник своєчасно не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому виникла заборгованість за кредитом та процентами, у зв`язку з чим банком направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості, проте відповідачі не виконали свої зобов`язання, а позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 17.03.2021 року справу прийнято до провадження судді Аркатової К.В.

Відповідно до ухвали суду від 25.08.2021 року ОСОБА_1 залучена в якості правонаступника відповідачів ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ПП Харчік, оскільки прийняла спадщину за законом.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 20.08.2021 року надала суду письмовий відзив згідно якого просила відмовити в позові АТ УкрСиббанк, вказавши про те, що позивач пропустив строк для звернення до спадкоємців з вимогами про сплату боргу, докази на підтвердження того, що позивач пред`явив вимоги до спадкоємців або направляв претензію до нотаріуса за місцем відкриття спадщини у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, в матеріалах справи відсутні, а тому недотримання кредитором передбачених ст.1281 ЦК України строків пред`явлення вимог позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, з огляду на що зобов`язання за кредитним договором є припиненим.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з письмовим відзивом, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовним вимог банку до нього та частково задовольнити вимоги щодо відповідача ОСОБА_1 в межах вартості майна, одержаного у спадщину, вказавши про те, що у зв`язку зі смертю позичальника відбулась заміна боржника спадкоємцем, але він як іпотекодавець не надав згоди на забезпечення виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем).

20.09.2021 року представник позивача надіслав суду відповідь на відзив, згідно якої не погоджується із запереченнями, викладеними у відзиві вказав про те, що направивши 29.02.2016 року засобами поштового зв`язку до суду заяви про залучення до участі у справі правонаступника померлої позичальниці ОСОБА_2 , АТ УкрСиббанк предявив свої вимоги до спадкоємиці позичальниці, а відповідно банк не позбавлений права вимоги у даному спорі відповідно до положень ч.4 ст.1281 ЦК України.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Миронова С.В. надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позовних вимог АТ УкрСиббанк.

Представник відповідача ПП Харчік в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

05.02.2017 року між акціонером комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступником якого є АТ УкрСиббанк та ОСОБА_2 (правонаступником якої є ОСОБА_1 ) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в сумі 40000 доларів США, а остання зобов`язалася повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 05.02.2018 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,3 % річних.

З метою забезпечення виконання вказаного зобов`язання 05.02.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № П-0. Крім того, між позивачем та ПП Харчік 05.02.2007 року укладено договір поруки № П1-0 з метою забезпечення виконання вказаного кредитного зобов`язання. Відповідно до укладених договорів поруки відповідачі зобов`язалися відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору, відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Позичальник своєчасно не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому виникла заборгованість в розмірі 41276,74 доларів США та 8842,24 грн., з яких: 29877,28 доларів США заборгованість за кредитом; 11399,46 доларів США заборгованість за процентами; 3058,68 грн., що за курсом НБУ саном на 10.01.2014 року становить 382,67 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту; 5783,56 грн., що за курсом НБУ станом на 10.01.2014 року становить 723,58 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (позичальник), актовий запис № 4382 від 13.10.2014 року.

На виконання ухвали суду від 25.08.2021 року з Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 187/2015, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно матеріалів вказаної справи ОСОБА_2 чоловік померлої ОСОБА_2 , відмовився від прийняття спадщини склавши заяву від 26.03.2015 року.

Заяву про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 подала дочка померлої ОСОБА_1 .

Батьки померлої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились від прийняття спадщини відповідними заявами від 14.02.2015 року та 28.02.2015 року.

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.05.2015 року видане державним нотаріусом Шостої харківської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_1 після смерті матері останньої ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу спадщини увійшло 100% частки в статутному фонді приватного підприємства Харчік .

Також, 13.03.2020 року на ім`я ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, матеріали спадкової справи не містять вимоги банку до спадкоємців, померлої позичальниці.

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи 14.10.2014 року відповідач ОСОБА_2 повідомив суд про смерть відповідачки ОСОБА_2 та надав копію свідоцтва про смерть.

03.02.2015 року представнику позивача стало відомо про відкриття спадщини під час ознайомлення з матеріалами справи та останній подав до суду клопотання про витребування відомостей зі спадкової справи щодо кола спадкоємців ОСОБА_2

21.04.2015 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу банку направлено лист з повідомленням про відсутність його згоди відповідати за зобов`язаннями нового боржника по кредитному договору та про припинення договору поруки № П-0 від 05.02.2007 року, у відповідь на який позивач попросив надати завірену копію свідоцтва про смерть позичальниці.

29.02.2016 року представник позивача звернувся до суду із заявою про залучення до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Отже, положення статей 1281, 1282 ЦК України регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника. За змістом цих приписів: 1) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281, 1282 ЦК України.

Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Сплив строків пред`явлення вимог до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Встановивши, що АТ «УкрСиббанк» довідалось про смерть ОСОБА_2 03 лютого 2015 року, проте до ОСОБА_1 як спадкоємця ОСОБА_2 не пред`явило свої вимоги про що також свідчать матеріали спадкової справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску строку, встановленого статтею 1281 ЦК України.

Крім того, спадкоємець ОСОБА_1 є новим боржником за кредитним договором, якому поручителі ОСОБА_2 та ПП Харчік не давали згоди на забезпечення основного зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Такий же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13 та постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 2-2519/11 (провадження № 61-9647св18), від 23 вересня 2019 року у справі № 501/2700/16-ц (провадження № 61-26580св18).

Зобов`язання іпотекодавця за договором іпотеки може бути повністю припиненим з підстави, визначеної частиною першою статті 523 ЦК України, у випадку, коли спадкоємцем позичальника, а отже, і новим боржником за кредитним договором, є інша особа, ніж цей майновий поручитель, і якщо останній не давав згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником.

Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19).

Отже, установивши, що поручителі ОСОБА_2 та ПП Харчік не надали згоду відповідати за кредитними зобов`язаннями у зв`язку зі зміною боржника у цьому зобов`язанні, суд дійшов висновку про залишення без задоволення позовним вимоги банку щодо солідарного стягнення суми заборгованості за кредитним договором з поручителів.

Згідно вимог статей 141, 264 та 265 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення по суті, вирішує питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12,13,76,77,78,81,114,259,265,354 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного підприємства Харчік про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів за користування кредитом та пені - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий: