Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.

У Х В А Л А

04 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Радченка С.В.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі питання про зупинення провадження в справі № 295/13042/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», ОСОБА_2 , про визнання договору про відступлення прав вимоги (цесії) грошових зобов`язань за кредитним договором та договором забезпечення недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 лютого 2023 року

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та просив визнати договір б/н від 31.03.2021 про відступлення права вимоги (цесії) грошових зобов`язань за кредитним договором та договором забезпечення, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 , та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 лютого 2023 року позов задоволено. Визнано недійсним договір б/н від 31.03.2021 про відступлення права вимоги (цесії) грошових зобов`язань за кредитним договором та договором забезпечення, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що 01.02.2008 між ТОВ «БМ Банк» та позивачем було укладено кредитний договір №2/7/010208, за умовами якого банк надав позивачу кредит на придбання нерухомості на вторинному ринку в сумі 330 000 дол США строком до 31.01.2023 зі сплатою 12% річних (а.с. 6-8).

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, між позивачем та банком 01.02.2008 укладено договір іпотеки №2/7/010208/S-1, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с. 9-10).

Матеріали справи також свідчать про те, що з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань, передбачених вищевказаним кредитним договором, було укладено договори поруки №2/7/010208/S-2 від 01.02.2008 з поручителем ОСОБА_3 , №2/7/010208/S-3 від 01.02.2008 з поручителем ОСОБА_4 та № 2/7/010208/S-4 від 01.02.2008 з поручителем ОСОБА_5

30.05.2019 AT «БМ-2018», який є правонаступником ТОВ «БМ Банк», згідно з договором №30/05/2019 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» право вимоги за кредитним договором №2/7/010208 від 01.02.2008 та договорами забезпечення (а.с. 13-15).

31.03.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» відчужило права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення ОСОБА_2 згідно з укладеним договором №б/н про відступлення права вимоги (цесії) грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення (а.с. 16-17).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, обгрунтовуючи своє рішення застосував роз`яснення, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 в справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), та дійшов висновку, що оскільки відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи було здійснено всупереч ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа, тому позов є таким, що ґрунтуються на положеннях закону та підлягає задоволенню.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що оспорюваний договір (цесії) від 31.03.2021 між ТОВ «ФК» Інвест - Кредо» та нею є безоплатним, а тому в розумінні висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 вона може бути учасником договору цесії, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Наголошує, що внаслідок неправильного встановлення обставин справи, суд припустився помилки при застосуванні постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 в справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18).

Вказує, що Богунський районний суд міста Житомира не взяв до уваги, що в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду відступила від означеного загального висновку, сформульованого у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (на яку посилається Богунський районний суд міста Житомира в рішенні від 02.02.2023), конкретизувавши його лише винятком про те, що відступлення права вимоги (цесія) за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ та фізичних осіб за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації (позивач ОСОБА_1 вказує в позові, що Публічне Акціонерне товариство «БМ Банк» («БМ-2018») ліквідований та позбавлений ліцензії а.с. 1-5).

Водночас, ОСОБА_1 заперечує щодо застосування в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Вважає безпідставним посилання ОСОБА_2 на цю постанову, так як договір б/н від 31.03.2021 про відступлення права вимоги (цесії) грошових зобов`язань за кредитним договором, укладений в порушення ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 липня 2022 року (провадження № 61-17267св21) справу № 206/4841/20 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною четвертою статті 403 ЦПК України, для відступу (шляхом конкретизації) від висновку, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18) та від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року справу № 206/4841/20, провадження № 14-55цс22 прийнято та призначено до розгляду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що з огляду на обставини цієї справи є підстави для відступу (шляхом конкретизації) від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у її постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) про те, що «відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор-банк або інша фінансова установа» та що «відступлення права вимоги за кредитними і забезпечувальними договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації». Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 липня 2022 року, такими, що містять обґрунтування необхідності детального розмежування правочинів факторингу, цесії та купівлі-продажу прав у кредитних правовідносинах і тлумачення зазначених норм матеріального права, а саме положень частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, а тому вважає за необхідне прийняти справу до розгляду.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме щодо можливості відступлення права вимоги за кредитними і забезпечувальними договорами на користь фізичної особи.

Встановлено, що судом першої інстанції при вирішенні спору враховано правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), а заявник апеляційної скарги посилається на необхідність відступлення від указаного правового висновку і такі самі доводи зазначені в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 липня 2022 року (провадження № 61-17267св21) про передачу справи № 206/4841/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглянути питання про зупинення провадження у справі. При цьому, суд виходить з такого.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1, ч.3, ч.6 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22).

Керуючись п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Зупинити апеляційне провадження у справі № 295/13042/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», ОСОБА_2 , про визнання договору про відступлення прав вимоги (цесії) грошових зобов`язань за кредитним договором та договором забезпечення недійсним, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22).

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та з цього дня може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді