Справа № 486/1539/22
Провадження № 2/486/223/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.,

при секретарі - Коршак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що є власником 1/2 частки вказаної квартири, а власником іншої 1/2 частки вказаної квартири є його колишня дружина ОСОБА_3 . У даній квартирі зареєстрований його син та він. На теперішній час син проживає в м.Запоріжжя та повертатися в м.Южноукраїнськ не має наміру. На його прохання знятися з реєстрації за місцем проживання відповідач не реагує. Він та ОСОБА_3 мають намір продати належну їм квартиру, однак реєстрація відповідача перешкоджає їм у реалізації права щодо володіння та користування квартирою. Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_4 надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач також надав суду заяву, у якій просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач направив на адресу суду заяву, у якій визнав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

03.12.2003 року ОСОБА_1 придбав згідно до договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.12.2019 року було затверджено мирову угоду укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за якою визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , кожному (а.с. 8-9).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10, 11, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 частки кожному.

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 27.12.2022 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 12).

Позивач зазначає, що відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає з квітня 2016 року. На підтвердження цього надав акт № 1 від 28.12.2022 року про не проживання, складений членами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби Народів, 46» (а.с. 13).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Верховний Суд України, у своїй постанові від 16.01.2012 року висловив правову позицію, відповідно до якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі понад встановлені строки підтверджується актом № 1 від 28.12.2022 року про не проживання, складеним ОСББ "Дружби Народів 46" (а.с. 13).

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 з квітня 2016 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , суд вважає, що він втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, слід повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 142, 200, 206, 229, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін