У Х В А Л А

"27" лютого 2023 р.

м. Київ

справа № 755/2602/23

провадження № 2-о/755/123/23

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177, 295 ЦПК України, по заяві ОСОБА_2 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Крім того, за правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). (ч. 9 ст. 10 ЦПК України)

Таким чином, оскільки досліджувана заява про визнання особи недієздатною та встановлення опіки як і позовна заява згідно норм діючого процесуального законодавства України підлягає призначенню до судового розгляду, із ухваленням судового рішення за наслідками розгляду заяви по суті її вимог, то відповідно наявні підстави застосувати аналогію закону щодо форми та змісту поданої заяви, зокрема, відповідно до статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, у матеріалах заяви відсутнє підтвердження того, що заявником не подано будь-якої іншої заяви, не залежно від її підсудності, із аналогічним даній заяві предметом розгляду.

Крім того, згідно ч. 2 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Так, вивчивши зміст поданої заяви та долучені до неї копії документи, судом встановлено, що заявником на підтвердження обставин, зазначених у поданій заяві не долучено до заяви доказів проходження ОСОБА_2 лікування (госпіталізації) у Київській міській психоневрологічній лікарні № 2 (м. Київ, вул. Миропільська, 8), доказів перебування ОСОБА_2 на обліку у Київській міській психоневрологічній лікарні № 2. У зв`язку із наявністю розладів психічного здоров`я та періодичного проходження лікування у відділеннях психоневрології ОСОБА_2 , відповідно, перебуває на обліку у психоневрологічній лікарні та має медичну картку, яка підлягає долученню до матеріалів справи задля проведення психіатричної експертизи.

Таким чином, на виконання вимоги суду у порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України заявником має бути надано до суду медичну картку психоневрологічній лікарні щодо ОСОБА_2 , задля забезпечення проведення психіатричної експертизи, а також заявником має бути зазначено, де перебуває ОСОБА_2 станом на день звернення заявника з даною заявою до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 297 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи мають бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

Крім того, як убачається із поданої заяви, заявником в якості заінтересованих осіб залучено Органи опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, однак заявником не надано доказів звернення до даної державної установи із заявою щодо доцільності визнання ОСОБА_2 недієздатною особою та про доцільність призначення заявника опікуном над ОСОБА_2 , у разі визнання останньої недієздатною.

Відповідно до ч. 1 ст. 299 Цивільного процесуального кодексу України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

Однак, в порушення вищенаведеної норми процесуального закону, заявником не залучено до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , тобто особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Визнання громадянина недієздатним можливо за умови, що воно викликає певні правові наслідки. У тих випадках, коли психічно хвора особа не є небезпечною, визнання її недієздатною є порушенням його прав, що передбачено Європейською конвенцією про права людини від 4 листопада 1950 р. (ст. ст. 5-9 розділ 1).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями10, 175, 177, 185, 258-261, 294, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки - залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган