РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3954/22

Номер провадження 2/495/253/2023

04 травня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Мельник Ю.В.

Справа № 495/3954/22,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про припинення стягнення аліментів та відкликання виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

20 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та відкликання виконавчого листа, відповідно до якої просить суд припинити стягнення аліментів з позивача на користь позивача у тримання сина в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття; відкликати виконавчий лист Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2013 року у справі № 1505/6821/12 та повернути його стягувачу без виконання; вирішити питання щодо судових витрат.

Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2013 року у справі № 1505/6821/12, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист та направлено до державної виконавчої служби на примусове виконання.

Підставою ухвалення зазначеного судового рішення слугували обставина того, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 на момент звернення відповідачки до суду проживав разом із останньою та перебував на її утриманні.

Разом з тим вже багато років та на даний час син проживає з позивачем в належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач жодних дій щодо утримання дитини не вчиняє. Так само відповідач не цікавиться життям дитини, успіхами в навчанні, його особистими досягненнями, інтересами, потребами.

Поміж тим не дивлячись на таку поведінку відповідача, позивач тривалий час продовжував сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 в надії, що відповідач хоч частину грошей витрачатиме на сина.

Неодноразово звертався до відповідача із проханням надавати дитині більше уваги, надавати гроші, купувати одя тощо.

Однак відповідач продовжує ігнорувати вказане прохання, чим в першу чергу порушує інтереси сина.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом.

27 липня 2022 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого вказує, що наданні докази позивачем не підтверджують постійне та безперервне місце перебування сина з батьком, оскільки тривалість такого проживання та дійсність належного утримання містить лише тимчасовий характер, а без визначення місця проживання дитини в судовому порядку ставити на розгляд суду питання про звільнення особи від сплати аліментів є недоцільним.

Зазначає, що вказана квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2017 року по справі № 495/76/17, відповідно до якого було визнано за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру.

До недавнього часу у вказаній квартирі відповідач проживала з сином, що підтверджується довідкою № 42 від 16.06.2022 року , яка видана ОСББ "Сонячна,11".

Наголошує на тому, що позивач вже не вперше намагається звільнитися від сплати аліментів, що підтверджується ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2021 року по справі № 495/4394/21, відповідно до якої скасовано судовий наказ.

Вважає, що нетривале та не постійне проживання сина з батьком за відсутності спору про місце проживання не може бути підставою для звільнення позивача від сплати аліментів.

Тому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі.

24 червня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Матеріали справи містять заяву представника позивача, відповідно до якої просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив.

Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що дійсно рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2013 року у справі № 1505/6821/12 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист та направлено до державної виконавчої служби на примусове виконання.

Позивач вказує, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 42 від 16.06.2022 року, виданою ОСББ "Сонячна 11".

Відповідач жодних дій щодо утримання дитини не вчиняє. Так само відповідач не цікавиться життям дитини, успіхами в навчанні, його особистими досягненнями, інтересами, потребами.

Поміж тим не дивлячись на таку поведінку відповідача, позивач тривалий час продовжував сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 в надії, що відповідач хоч частину грошей витрачатиме на сина.

Неодноразово звертався до відповідача із проханням надавати дитині більше уваги, надавати гроші, купувати одяг тощо.

Однак відповідач продовжує ігнорувати вказане прохання, чим в першу чергу порушує інтереси сина.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Відповідач не погодилась з твердженнями позивача.

Нормативне обґрунтування.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Згідно з вимогами, передбаченими частиною 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц).

З вказаного вбачається, що чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у разі встановлення обставин, які б свідчили про те, що такий виконавчий лист у момент його видачі видано помилково, безпідставно або необґрунтовано у зв`язку з відсутністю обов`язку у боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду.

З урахуванням вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, вивчивши відзив відповідача, встановивши той факт, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає разом з батьком, суд дійшов до висновку, що доцільно припинити стягнення з позивача аліментів на утримання сина з 20.06.2022 року, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Щодо відкликання виконавчого листа, то оскільки судом не встановлено, що виконавчий документ був виданий помилково або з інших, визначених положеннями частини 2 статті 432 ЦПК України, підстав, суд прийшов до висновку, що в цій частині позовна заява задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача підлягає також стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,4 грн.

Керуючись ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81, 141, 258, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про припинення стягнення аліментів та відкликання виконавчого листа - задовольнити частково.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначених за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 16.01.2013 року по справі № 1505/6821/12 з 20 червня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн. судового збору.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 04 травня 2023 року.

Суддя: