НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 рокуСправа № 322/307/22

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., секретар судового засідання Блажко О.П., за участю представника заявника адвоката Острика С.Ю., представника органу, що виконує рішення суду (далі ВДВС) - Гуртової Є.О., розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 в особі представника адвоката Острика Сергія Юрійовича,

стягувач: Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області (70101, Запорізька область, Запорізький район, смт Новомиколаївка, вул. Українська, 34, ідентифікаційний код 20509622),

орган, що виконує рішення суду: Новомиколаївський відділ Державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі ВДВС),

про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

встановив:

09.03.2023 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області від представника ОСОБА_1 адвоката Острика С.Ю. надійшла вказана заява у які останній просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №322/307/22, виданий 10.01.2023, яким постановлено витребувати у ОСОБА_1 на користь Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області земельну ділянку загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером: :12:002:0084 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, за межами населеного пункту.

В обґрунтування заяви зазначено, що зазначений виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки одночасно його видано помилково, обов`язок є відсутнім у зв`язку із припиненням та і інших причин.

За приписами частин 3, 4 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Зазначена практика є давно усталеною. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц.

Таким чином, результатом виконання рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння є саме зміна власника у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 67 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 pоку №1127 для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника, крім випадку, коли право власності належного власника на таке майно було зареєстроване в Державному реєстрі прав.

В свою чергу, відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, факт переходу права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :12:002:0084 відбувся внаслідок набрання законної сили рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2022 року після залишення його в силі Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.12.2022. Для підтвердження цього факту власник має подати зазначені рішення, які є правовстановлювальними документами відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Адвокат вважає, що по даній категорії справ, де визнається або підтверджується право власності, виконавчі листи не видаються, оскільки самі по собі судові рішення є правовстановлювальними документами при реєстрації права власності.

Відповідно до частини 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

15.03.2023 від адвоката Острика С.Ю. надійшла заява щодо надання додаткових документів по руху справи, для врахування під час розгляду справи.

Також в рамках цивільної справи ЄУ №322/307/22 надійшла копія ухвали Запорізького апеляційного суду від 14.03.2023 про витребування згаданої справи. Зі змісту ухвали випливало, що на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2022 року (яке набрало законної сили) до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга (особи яка не приймала участь у справі).

Цього ж дня, на виконання ухвали суду ВДВС було надано виконавчий лист у справі №322/307/22.

В судовому засіданні адвокат Острик С.Ю. з урахуванням обставин щодо апеляційного оскарження судового рішення просив відкласти розгляд справи. В контесті строків розгляду заяви посилався на положення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Представник ВДВС в контексті заявленого клопотання просила прийняти рішення на розсуд суду.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання суд виходить з наступного.

Механізм набрання рішенням суду законної сили визначено положеннями ст.273 ЦПК України. Положеннями ст.ст.431, 432 ЦПК України визначено порядок виконання судового рішення, а також виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню. Стадія відкриття апеляційного провадження врегульована положеннями § 2 глави 1 розділу V ЦПК України.

Аналіз згаданих положень процесуального закону не дає підстав вважати, що сам по собі факт звернення з апеляційною скаргою на рішення, яке набрало законної сили і щодо якого було видано виконавчий лист будь-яким чином перешкоджає розгляду заяви поданої в порядку ст.432 ЦПК України.

З урахуванням вказаного, судом протокольною ухвалою було відмовлено у задоволенні заяви адвоката Острика С.Ю. про відкладення розгляду справи.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву з підстав викладених у ній.

Представник ВДВС просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Встановлено, що рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2022 року, залишеного без змін постановою Запорізького апеляційного суду Запорізької області від 6 грудня 2022 року, частково задоволено позов першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури М. Соколова, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах - Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Витребувано у ОСОБА_1 на користь Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області земельну ділянку загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером: :12:002:0084 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, за межами населеного пункту. Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог (про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 08.12.2020 №8-9539/15-20-СГ).

10.01.2023 видано виконавчий лист за вказаним рішенням суду.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.432 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Будь-яких вказівок щодо рішень суду, за якими виконавчий лист не видається, ЦПК України не містить.

Фактично позиція представника заявника ґрунтується на доводах про те, що результатом виконання рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння є саме зміна власника у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Водночас ці доводи є безпідставними.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання адвоката на правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 і від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц, як підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в контенті того, що задоволення позову про витребування є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав є необґрунтованими.

Так у наведених правових позиціях йдеться про що те, що належним способом захисту прав у подібних справах є саме витребування майна з незаконного володіння (а не повернення майна, чи скасування наказу відповідного органу), і що задоволення позову само по собі є підставою для внесення відомостей про власника у Державний реєстр речових прав (без необхідності скасування запису про попереднього власника).

Водночас зазначене жодним чином не вказує на те, що зміна власника у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у подібних справах свідчить про виконання рішення суду. Відповідно це не свідчить про те, що виконавчий лист був виданий помилково, чи що обов`язок боржника був відсутнім у зв`язку із припиненням або ж з інших причин.

В постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11) зазначено, що наведені (ч.2 ст.432 ЦПК України) підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо. Але перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Аналогічний правовий висновок зазначено в постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №308/6024/14.

У постановах Верховного суду від 30 травня 2018 року та від 14 січня 2020 року у справі №2-690/11, від 13 листопада 2019 року у справі №314/738/15-ц Верховний суд дійшов висновків, що судове рішення про витребування нерухомого майна повинно виконуватись державним виконавцем в порядку п.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому поняття «витребування» відповідає поняттю «вилучення та передача предметів», вказаному у пункті 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» у переліку заходів примусового виконання рішення.

Згідно із висновками Верховного Суду у постановах від 24 червня 2021 року у справі №914/2614/13 і від 8 червня 2022 року в справі №369/13690/20 рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна у боржника і передачі стягувачу предметів, вказаних у рішенні. Зазначення у судовому рішенні (виконавчому листі) про витребування майна та зобов`язання передати його власнику, не може свідчити що таке рішення підлягає виконанню як рішення немайнового характеру, оскільки його виконання передбачає вчинення виконавцем дій щодо вилучення майна у боржника і передачі його стягувачу, а не обмежується лише діями виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником.

Отже, доводи адвоката про те, що по даній категорії справ виконавчі листи не видаються, оскільки самі по собі судові рішення є правовстановлювальними документами при реєстрації права власності, є необґрунтованим, адже у цій справі витребовувалась земельна ділянка у однієї особи на користь іншої, а не лише визнавалось або підтверджувалось право власності.

За таких обставин, законних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд не встановив тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Острика С.Ю. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.260, 261, 263, 272, 353, 432 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Острика Сергія Юрійовича, про визнання виконавчого листа №322/307/22, виданого Новомиколаївським районним судом Запорізької області 10.01.2023, таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 березня 2023 року.

Суддя Р.О. Губанов