С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/979/23
В справі 760/6910/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

13 грудня 2023 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Мірводи А.М.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ІІ. Описова частина

22 березня 2021 року представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 (Відповідача-1) та ОСОБА_2 (Відповідача-2) про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах.

Обгрунтовуючи свої вимоги, Позивач посилався на те, що відповідно до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 16 жовтня 2007 року, який був укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , останньому був наданий кредит на споживчі потреби в сумі 135000 доларів США, терміном повернення до 16 жовтня 2018 року зі сплатою 11,2% річних.

В якості забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, 16.10.2007 року ПАТ «Укрсиббанк» уклало два іпотечних договори з ОСОБА_2 , предметом якого є житловий будинок та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

11 червня 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений Договір факторингу №4 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки №2459-2460, згідно з якими ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової та майнової вимоги за Кредитним договором № 0 від 16 жовтня 2007 року, який був укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .

Позивач зазначив, що ПАТ «Укрсиббанк» виконав свої зобов`язання у повному обсязі здійснивши видачу кредитних коштів.

В свою чергу, ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання визначені кредитним договором № 0 від 16 жовтня 2007 року, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач зазначає, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2011 року було задоволено позовні вимоги Банку і стягнуто заборгованість в сумі 1198457,51 гривень.

Враховуючи, що вказане судове рішення залишається невиконаним, заборгованість не погашена, Позивач просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмети іпотеки - будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

09 листопада 2021 року до суду надійшов відзив Відповідача-2 ОСОБА_2 , в якому він виклав свої заперечення щодо заявлених вимог. Зокрема, зазначив, що в матеріалах справи відсутній доказ направлення та отримання рекомендованого листа на ім`я ОСОБА_2 з вимогою про усунення порушення зобов`язань. Крім того, як стверджує Відповідач-2, Позивачем пропущено строк позовної давності стосовно вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ще рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2011 були задоволені вимоги АТ «Укрсиббанк» про дострокове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0 від 16 жовтня 2007 року, а тому строк виконання зобов`язання за вказаним договором був змінений одноособово кредитором, і три роки з дня початку прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту в повному обсязі минули до дня пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник Позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідачі просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні у справі документи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, 16 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 (Відповідач-1, Позичальник) та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з умовами якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти (кредит), в іноземній валюті, в сумі 135000,00 доларів США зі сплатою: 11,2 % річних та кінцевим строком повернення до 16 жовтня 2018 року, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним Договором повернути кредитні кошти (кредит), сплатити проценти за користування кредитом (грошовими коштами), та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним Договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язання Позичальника за Кредитним Договором 16 жовтня 2007 року ОСОБА_2 (Відповідач-2, Іпотекодавець) уклав з ПАТ «УкрСиббанк»:

-Договір іпотеки №67222, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосевим В.В., за реєстраційним №2594 (Договір іпотеки-1), відповідно до умов якого передав в іпотеку Іпотекодержателю житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (сто п`ять);

-Договір іпотеки №4743, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосевим В.В., за реєстраційним №2596 (Договір іпотеки-2), згідно з яким передав в іпотеку Іпотекодержателю земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (сто п`ять), загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер земельної ділянки :72:513:0056).

11 червня 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений Договір факторингу №4 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки №2459-2460, згідно з якими ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової та майнової вимоги за Кредитним договором № 0 від 16 жовтня 2007 року, який був укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів.

У зв`язку з невиконанням Відповідачем-1 умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 16 жовтня 2007 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про примусове стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 16 жовтня 2007 pоку, і рішенням суду від 24 січня 2011 року в справі №2-1313/1 було стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (як поручителя) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 16.10.2007 в розмірі: 1198457,51 грн.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Відповідно до ст. 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Законом України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством (див постанови від 18 вересня 2018 року у справі N 921/107/15-г/16 (пункт 8.6), від 19 травня 2020 року у справі N 361/7543/17 (пункт 40)).

За змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону N 898-IV «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону N 898-IV. Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі N 520/7281/15-ц (пункт 41), від 27 березня 2019 року у справі N 520/17304/15-ц (пункт 40), від 29 травня 2019 року у справі N 310/11024/15-ц (пункт 38)).

За змістом частини другої статті 35 Закону N 898-IV визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41 - 47 Закону N 898-IV) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону N 898-IV), - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону N 898-IV, не погодили, а передбачили тільки можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону N 898-IV (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі N 310/11024/15-ц (пункт 63), від 12 червня 2019 року у справі N 205/578/14-ц (пункт 36)).

Отже, недотримання Позивачем передбаченої статтею 35 Закону N 898-IV процедури подання вимоги про усунення порушень умов кредитного договору та договору іпотеки не є перешкодою для звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом проведення прилюдних торгів. Тому з моменту настання строку виконання основного зобов`язання у кредитора виникло право на звернення до суду із таким позовом.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (стаття 266 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Кредитор використав своє право, визначене в ч. 2 ст. 1050 ЦК України та достроково вимагав повернення відповідачем-1 всієї суми кредиту за кредитним договором, Таким чином, перебіг строку позовної давності розпочався в 2011 році та закінчився в 2014 році.

Як вбачається з штампу на позовній заяві, така датована 22 березня 2021 року, отже Позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності для вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на викладене вимоги про звернення стягнення на предмети іпотеки - будинок те земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0 від 16.10.2007 в сумі 1198457,51 гривень, задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском Позивачем строку позовної давності.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 257, 259, 267 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відмовити.

2.Судові витрати покласти на Позивача.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», адреса: м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корпус В, поверх 4, каб. 402; ;

Відповідач-1: ОСОБА_1 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач-2: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: