справа № 278/2676/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, за участю секретаря Анастасії Бугайчук, розглянув цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "КостроГор" до ОСОБА_1 про стягнення витрат на поліпшення орендованої земельної ділянки та заподіяних збитків,

В С Т А Н О В И В :

Заявленим вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки та упущену вигоду. У обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. Між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки. За згодою сторін такий правочин було достроково розірвано. Однак, відповідач, не дочекавшись складення акту прийому передачі земельної ділянки, почав використовувати її на власний розсуд у зв`язку із цим позивачеві спричинені збитки. Так, орендатором були внесені на земельну ділянку добрива та проведено засівання соняшником. Врожай зібрати відповідач не дав, оскільки, як зазначалось, почав використовувати землю на власний розсуд. Такими діями була спричинена шкода.

Розгляд справи, після відкриття провадження у справі, вирішено проводити за правилами спрощеного позовного з проведенням судового засідання.

Відповідач направленим відзивом заперечував задоволення позову. Власну позицію обґрунтовував наступним. Дійсно, між сторонами, спочатку укладено, а потім, за взаємною згодою, розірвано договір оренди земельної ділянки. Однак, будь-яких актів приймання передачі не повинно було укладатись між сторонами після розірвання договору. До того, на переконання відповідача, будь-яких добрив та посівного матеріалу на земельну ділянку внесено не було. Щонайменше доказів про це позивачем не надано. Матеріали позивача зазначених вимог не підтверджують тощо.

Дослідивши матеріали сторін, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини.

Позивач є юридичною особою з видом економічної діяльності по вирощуванню зернових культур, має місцезнаходження на території Житомирського району Житомирської області й при зверненні до суду сплатив судовий збір.

Відповідач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання та отримувала код платника податків.

15 червня 2018 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,9961 га з кадастровим номером :05:000:0188, яка розташована на території Василівської сільської ради Житомирського району Житомирської області строком на 15 років.

20 липня 2018 року відомості про правочин були занесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

1 листопада 2011 року між сторонами укладено договір про розірвання договору оренди земельної ділянки від 15 червня 2018 року. Зокрема, угодою передбачено і сторони погодились, що з моменту її підписання вони не мають взаємних претензій щодо переданого (повернутого) власнику об`єкта оренди. Також, сторонами обумовлено, що додаткова угода про розірвання договору починає діяти з моменту підписання її сторонами; складена у трьох примірниках, які мають однакову силу (один для орендодавця, другий для орендаря та третій для реєстратора).

13 листопада 2021 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про розірвання договору оренди землі від 15 червня 2018 року на підставі угоди від 1 листопада 2021 року.

1 листопада 2021 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,9961 га з кадастровим номером :05:000:0188, яка розташована на території Василівської сільської ради Житомирського району Житомирської області строком на 7 років. Того ж дня, між сторонами складено акт прийому передачі об`єкта оренди.

17 листопада 2021 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про право оренди землі на підставі договору оренди від 1 листопада 2021 року.

1 лютого 2022 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про припинення речового права на підставі договору оренди землі від 1 листопада 2021 року відповідно до угоди від 26 січня 2022 року.

Відповідачем надана копія угоди від 26 січня 2022 року про дострокове припинення договору оренди земельної ділянки. Дана угода містить відомості про те, що сторони домовились припинити договір оренди землі від 1 листопада 2021 року за згодою сторін. Сторони погодились, що з моменту підписання цієї угоди вони не мають взаємних претензій щодо переданого (повернутого) власнику об`єкта оренди. Угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами.

23 травня 2022 року позивач звертався до поліції з приводу незаконного захвату земельної ділянки орендованої у відповідача. В ході захоплення ділянки, що мало місце 19 травня 2022 року проведено її передисковку та посів сільськогосподарських культур. Також, заява містить відомості про те, що сторони погодили припинення договору оренди після збору урожаю та закінчення польових робіт. Поліцією дано відповідь, що ознак кримінального правопорушення не вбачається.

6 серпня 2022 року позивач склав довідку про те, що загальні витрати на земельну ділянку орендовану у відповідача під посів соняшника у 2022 році склали 93 755,57 гривень.

Позивачу виставляли рахунки на оплату добрив на загальну суму 1 698 888,06 гривень.

29 серпня 2022 року позивач склав довідку про те, що ним в 2022 році під посів соняшника відведено та засіяно 300 га, що підтверджується звітами. В цей загальний масив земельних ділянок входить ділянка орендована у відповідача. Остання, зокрема, розміщена в середині масиву ділянок орендованих позивачем.

20 вересня 2022 року позивачем складено довідку розрахунок збитків (упущеної вигоди недоотриманого врожаю соняшника), обсяг яких становить 185 793,57 гривень.

12 жовтня 2021 року між позивачем та ТОВ "КЕРНЕЛ ТРЕЙД" укладено договір поставки насіння соняшника українського походження. На виконання такого договору позивачу сплачено за 200 т. 3 860 001,24 гривень.

За 2021 рік позивач подав звіт про посівні площі сільськогосподарських культур, зокрема, соняшника в обсязі 382 га.

За 2022 рік позивач подав звіт про посівні площі сільськогосподарських культур, зокрема, соняшника в обсязі 300 га.

За 2021 рік позивач подав звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду, зокрема, соняшника в обсязі 382 га.

Допитані в суді свідки підтвердили факт внесення добрив до розірвання договору та проведення засіяння насінням соняшника після розірвання договору.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено та не спростовувалось, що між сторонами існували відносини з приводу договору оренди земельної ділянки від 1 листопада 2021 року за яким, позивач був орендарем, а відповідачем орендодавцем. До даного договору оренди власником предмета оренди був спадкодавець відповідача. Правовідносини щодо оренди землі переукладені після спадкування землі 1 листопада 2021 року. Також, не спростовується сторонами факт розірвання даного договору за обопільною угодою від 26 січня 2022 року. Сторонами не надано і судом не встановлено наявність підстав для укладення акту прийому передачі земельної ділянки після припинення договору оренди землі.

Заявляючи вимоги позивач просив стягнути з відповідача матеріальні збитки та упущену вигоду. Матеріальні збитки складаються з фактичних витрат, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) умов договору відповідачем. Такі витрати орендарем були здійснені на закупівлю, внесення мінеральних добрив, гербіцидів, дисковку, боронування та посів соняшника та становлять 93 755,57 гривень. Упущена вигода полягає у тому, що з ділянки відповідача позивач планував зібрати врожай і таким чином отримати надходження грошових коштів в розмірі 185 793,57 гривень.

Однак, надані сторонами матеріали не свідчать про порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки. Так, позивач, безпідставно зазначає про використання відповідачем предмета оренди після розірвання договору, в той час, коли на земельну ділянку внесені добрива та проведено засів насінням соняшника, чим порушено умови зобов`язання за яким використання ділянки орендодавцем можливо лише після укладення акту прийому передачі ділянки та збору врожаю з огляду на наступне. Укладеним між сторонами та розірваним за обопільною їх згодою договором оренди земельної ділянки не передбачалось складення акту прийому передачі предмета правочину після його припинення. Нічого з даного приводу не відображено і в угоді про дострокове припинення договору. Щобільше, угода про припинення договору містить положення відповідно до якого правочин було розірвано сторонами за їх обопільною згодою, а не за ініціативою орендодавця. Останнє позбавляє можливості відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарем вимагати від орендодавця збитки понесені орендарем внаслідок дострокового припинення договору оренди. Мало того, угода про дострокове припинення договору оренди землі містить положення відповідно до яких: "сторони погодились, що з моменту підписання угоди про розірвання договору вони не мають взаємних претензій щодо переданого (повернутого) власнику об`єкта оренди".

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що позивач, погодившись на розірвання договору в січні 2022 року за взаємною згодою і відобразивши у відповідній угоді відсутність претензій не може наразі заявляти вимоги про спричинення такими діями майнової шкоди використанням ділянки відповідачем (власником ділянки) за власним розсудом після припинення правовідносин між сторонами щодо оренди землі.

Окремо підкреслює правильність зроблених судом висновків і згадування позивача про розташування ділянки належної відповідачеві та предмету договору оренди, в середині масиву загальної площі орендованих земель. Такі фактичні обставини справи давали позивачеві право, як орендатору земель, не розірвати за угодою сторін договір до закінчення проведення польових робіт в 2022 році.

Встановлені обставини справи, на переконання суду, свідчать про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем до відповідача вимог.

Безпідставним є посилання позивача на ст. 611 ЦК України, оскільки дана норма матеріального права передбачає відповідальність внаслідок порушення зобов`язання. Сторонами не наведено і судом не встановлено дій/бездіяльності відповідача направлені на порушення договору оренди землі.

Крім цього, судом не встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення у діях відповідача, а саме. Протиправної поведінки відповідача (діяльності / бездіяльність), збитків, причинно наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками та вини відповідача, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову щодо усіх заявлених вимог.

Суд не бере до уваги нічим не підтверджені пояснення представника позивача про наявність усної згоди між сторонами договору про міну земельних ділянок. Більше того, є нелогічним та безпідставним передача відповідачеві належної позивачеві земельної ділянки після припинення відносин по договору оренди землі. Показаннями свідків такі обставини не можуть підтверджуватись, оскільки законом визначений інший порядок доказування. Відсутність підстав для висновку про порушення відповідачем умов зобов`язання відкидають потребу досліджувати питання внесення позивачем добрив та насіння на ділянку, якою він не мав права користуватись.

Так само є нелогічним та таким, яке суперечить закону та чинному на час виникнення правовідносин договору, згадування про необхідність укладення акту приймання передачі земельної ділянки після припинення договору оренди, оскільки про його складення нічого не згадується договором оренди землі. Нічого не містить і відповідний Закон з даного приводу. Вимагати укладення акту приймання передачі після розірвання договору оренди землі в той час коли договором про дострокове припинення оренди від 26 січня 2022 року передбачено припинення правовідносин без будь-якого згадування про інше, а також угода сторін про відсутність обопільних претензій один до одного, на переконання суду, спростовує такі твердження позивача.

Результати вирішення спору не дають підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім та документально підтверджених судових витрат. Витрати відповідача перед судом не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволення позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 16 березня 2023 року.

Суддя Євген Татуйко