Провадження № 2/127/3500/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Антонюка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 26 серпня 2022 року ОСОБА_1 було помилково перераховано грошову суму у розмірі 8 246, 25 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 у АТ «Універсал Банк». Відповідач замовила у Позивача через веб-сайт https://www.olx.ua/uk/ товар «Набір для бісквіту», вартістю 225,00 грн., що підтверджується листуванням на веб-сайті olx.ua. Однак, оскільки товар прийшов із браком, позивач вирішила повернути грошові кошти у розмірі 225,00 грн. на картку відповідача. Відповідач відправила Позивачу номер своєї картки (номер рахунку на який було перераховано грошові кошти НОМЕР_1 ), що підтверджується також листуванням між сторонами. Проте позивач помилково перерахувала суму у розмірі 8 246,25 грн, оскільки переказ відбувався з валютної карти (валюта платежу - долар США, курс 36,65).

Позивач неодноразово зверталась до відповідача із проханням повернути безпідставно отримані кошти, але відповіді не отримала, окрім того позивач зверталась до АТ «Універсал Банк» з метою повернення грошей, але оператор повідомив, що спроби зв`язатись з клієнтом, який помилково отримав гроші безрезультатні, виправлення операції неможливе, дані про клієнта повідомити відмовились, посилаючись на банківську таємницю. Також, додатково у месенджер Viber було відправлено 15 вересня 2022 року звернення від адвоката Демідової Ольги Ігорівни з метою досудового врегулювання спору. Однак, відповіді від Відповідача не надійшло, хоча звернення нею було отримано. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 про розкриття АТ «Універсал Банк» інформації, що містить банківську таємницю, а саме: рахунок відповідача на який зараховано кошти, ПІБ Відповідача, РНОКПП Відповідача та зареєстровану адресу проживання Відповідача. Листом № БТ/4600 від 31.10.2022 року АТ «Універсал Банк» надав запитувану інформацію на адресу Оболонського районного суду м. Києва та підтвердив перерахування суми коштів у розмірі 8 246,25 грн.

Позивач зазначає, що враховуючи те, що відповідач не бажає повертати безпідставно отримані кошти, на дзвінки та повідомлення не відповідає, позивач була змушена звернутись до суду із даним позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів. Крім того, просила стягнути із відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) осіб, до суду не подала.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені нормами глави 83 ЦК України.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, ч. 1, ч. 2ст. 509 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень наведених положень дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч . 2 ст. 11 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Відповідач замовила у Позивача через веб-сайт https://www.olx.ua/uk/ товар «Набір для бісквіту», вартістю 225,00 грн., що підтверджується листуванням на веб-сайті olx.ua (а.с. 12-16). Однак, позивач помилково перерахувала суму у розмірі 8 246,25 грн., оскільки переказ відбувався з валютної карти (а.с. 8).

Згідно квитанції № Х030-8074-82МО-2133 від 26.08.2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 відправник, перерахувала 8 246, 25 грн., одержувач ОСОБА_3 (а.с. 6).

Як вбачається із адвокатського звернення від 12.09.2022 року № 01/22, представник позивача адвокат Демідова О.І. зверталась до ОСОБА_2 з проханням повернути помилково отримані гроші на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 не пізніше 5 днів з дати отримання даного запиту в розмірі 8 246,25 грн. (а.с. 17).

Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.10.2022 року, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: АТ «Універсал Банк» про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю задоволено. Зобов`язано АТ «Універсал Банк» надати ОСОБА_1 інформацію щодо ОСОБА_2 , а саме рахунок НОМЕР_2 на який зараховані кошти за квитанцією № Х030-8074-82МО-2133 від 26.08.2022 р. ОСОБА_1 ; її прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, адресу реєстрації. (а.с. 20-22).

Згідно листа АТ «Універсал Банк» від 31.10.2022 р. №БТ/4600, вбачається, щодо інформації стосовно отримувача коштів відповідно до платіжного доручення № Х030-8074-82МО-2133 від 26.08.2022 р. в сумі 8 246,25 грн.: прізвище ім`я по батькові одержувача: ОСОБА_2 ; рахунок, на який зараховано кошти: НОМЕР_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . (а.с.19).

За положеннями статті 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, за своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Разом з тим, положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 81 ЦПК України передбачає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати що складаються із судового збору, суд покладає на відповідача.

Керуючись Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), ст.ст. 11, 177, 202,205, 207, 509, 1212 ЦК

України, ст.ст. 3,12, 81,141, 178, 279,263 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у сумі 8 246 (вісім тисяч двісті сорок шість) гривень 25 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28.02.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: