Справа № 212/5307/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2023 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого судді - Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Годунової В.Г., в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -
В жовтні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бондаренко С.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2022 року у справі № 212/831/22 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Вироком суду встановлено, що 05.12.2021 ОСОБА_2 , перебуваючи у квартирі, належній її матері, взяла у ОСОБА_1 банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» та мобільний телефон «Redmi». Далі відповідачка, знаходячись біля банкомату ТРК «Терра» на 5-му мкрн. Зарічний, 11к в Покровському районі м. Кривого Рогу, за допомогою мобільного телефону ОСОБА_1 та встановленому на ньому додатку «ПУМБ», здійснила переказ грошових коштів з банківської картки АТ «ПУМБ» за рахунком № НОМЕР_1 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , після чого, шляхом зняття з терміналу видачі грошових коштів, викрала грошові кошти на загальну суму 17 800 тисяч гривень, які належать ОСОБА_1 . Вказаним вироком відповідачу було призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, які полягають у виконанні засудженою у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Вирок суду набрав законної сили 10.03.2022 року. Цивільний позов у кримінальному провадженні пред`явлено не було. Крім того, АТ «ПУМБ» здійснював нарахування позивачу відсотків за кредитом.
Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов 15 днів з дня вручення ухвали.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивачки надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності сторін та ухвалення заочного рішення у справі
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив на позов не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність від неї не надходило.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08 лютого 2022 року вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, який набрав чинності 10.03.2022 року, ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, які полягають у виконанні засудженою у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
Вироком суду, копія якого міститься в матеріалах справи, встановлено, що 05.12.2021 ОСОБА_2 перебувала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , належній її матері ОСОБА_3 , де разом з ОСОБА_1 та іншими особами проводила час. 05.12.2021 ОСОБА_2 , перебуваючи в квартирі за вищевказаною адресою, побачила у потерпілої ОСОБА_1 банківську карту АТ КБ «ПриватБаню» та мобільний телефон «Redmi», в цей час у ОСОБА_2 винник кримінально протиправний умисел на викрадення грошових коштів потерпілої з банківської карти. ОСОБА_2 , розуміючи, що для викрадення грошових коштів необхідно використати мобільний телефон «Redmi», який належить потерпілій та банківську карту АТ КБ «ПриватБанк», взяла вказані речі не маючи наміру їх викрадати, а лише використати для зняття грошових коштів, вирушила до ТРК «Терра» на 5-му мікрорайоні Зарічний, 11к в Покровському районі м. Кривого Рогу, де перебуваючи біля банкомату Гузюк А.В., за допомогою мобільного телефону потерпілої ОСОБА_1 та встановленому на ньому додатку «ПУМБ», здійснила переказ грошових коштів з банківської картки АТ «ПУМБ» за рахунком № НОМЕР_1 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , після чого реалізуючи свій раптово виниклий умисел, з корисливих спонукань, шляхом зняття з терміналу видачі грошових коштів, викрала грошові кошти на загальну суму 17 800 тисяч гривень, які належать потерпілій ОСОБА_1 . Після цього, в той же день 05.12.2021, не пізніше 18.00 год., ОСОБА_2 повернулась до квартири за адресою: АДРЕСА_1 та з метою приховання факту вчинення кримінального правопорушення, повернула на місце мобільний телефон та банківську карту.

Цивільний позов у кримінальному провадженні пред`явлено не було. (а.с. 8-9)

Згідно Довідки про стан ліміту кредитування за поточним рахунком АТ «ПУМБ» від 09.08.2022 року, рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», відкритий 21.09.2020 в рамках договору №001 від 21.09.2020 належить ОСОБА_1 . Станом на 09.08.2022 сума для погашення заборгованостей за договором складає 25043,56 грн., в тому числі прострочена заборгованість 4323,73 грн. (а.с. 10)

Згідно з наданої виписки за період 01.12.2021-30.12.2021 по Кредитній картці АТ «ПУМБ», належній ОСОБА_1 , 05.12.2021 року з рахунку позивача було здійснено переказ коштів в сумі 20000,00 грн. та нараховано відсотки у розмірі 708,36 грн. (а.с. 11)

Відповідно до даних виписок по Кредитній картці АТ «ПУМБ», у зв`язку із наявністю заборгованості по кредитній картці позивачки, останній АТ «ПУМБ» було здійснено нарахування відсотків по кредиту, а саме: 30.01.2022 у сумі 813,30 грн., 28.02.2022 758,47 грн., 30.03.2022 763,46 грн., 30.04.2022 788,91, 30.05.2022 763,46 грн., 30.06.2022 788,91 грн., 30.07.2022 763,46 грн., 30.08.2022 788,91 грн., 30.09.2022 788,91 грн. (а.с. 12-20)

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 60 вказаного Кодексу, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтю 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно п.25 постанови пленуму ВСУ від 06.11.2009р. № 10 розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Як вбачається із копії вироку, кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_2 , позивачу було спричинено матеріальний збиток на суму 17 800,00 грн. (а.с. 8-9). Крім того, наслідком викрадення відповідачем грошових коштів з кредитної картки АТ «ПУМБ», належній позивачу, стало нарахування останній банком відсотків за кредитом, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по кредитній карті позивача, наданими АТ «ПУМБ». Станом на 01.10.2022 року загальний розмір заборгованості по відсоткам за кредитом склав 7726,15 грн. (а.с. 11-20)

Таким чином, заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди позивач посилається на те, що неправомірними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які позивачка зазнала через викрадення її коштів. Останньою було пережито емоційний стрес, що призвело до погіршення її самопочуття. Завдану моральну шкоду оцінила у 20 000,00 гривень.

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Позивачем не надано суду доказів, що внаслідок дій відповідача здоров`ю позивача завдано шкоду, хоча й мали місце моральні страждання внаслідок вчинення відповідачем злочину щодо позивача.

Однак, на думку суду, позивачці було спричинено моральну шкоду внаслідок протиправних дій відповідачки, позивачка зазнала душевних страждань, оскільки було порушено її особисте немайнове право внаслідок викрадення відповідачкою її майна.

Отже, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та ступінь діяння, особи, яка заподіяла шкоду, моральні страждання позивача та інші наслідки даних обставин, та виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн., тим самим задовольнивши позов в цій частині частково.

Також суд вважає, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу немайнового характеру та у розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу майнового характеру, усього у розмірі 1984,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1168, 1177 ЦК України, ст. 2, 11, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 178, 263-265, 268, 273, 279, 280 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 25 526 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять шість) гривень 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 13 січня 2023 року.

Суддя: О. Н. Борис