Справа № 211/5765/21
Провадження № 2/211/267/23
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Мариненко Е.П.

у відсутність представника позивача АТ «Криворізька теплоцентраль», відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Мірошниченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення,

ВСТАНОВИВ:

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, обґрунтовуючи свій позов тим, що надає послуги з централізованого опалення відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 , але відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з централізованого опаленні за період з 01 жовтня 2016 року по 31 липня 2021 року у сумі 20 519,58 грн. Вказану суму заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення позивач, а також 3% річних у сумі 1 148,31 грн. та інфляційні втрати у сумі 2 860,40 грн. просить стягнути на свою користь з відповідачів.

Ухвалою суду від 22 січня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

У матеріалах справи наявна заява представника позивача ОСОБА_3 про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає.

Представник відповідача адвокат Мірошниченко М.В. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечує.

У письмових поясненнях представник відповідача зазначила, що позивачем не вживалися заходи досудового врегулювання спору, детальний розрахунок заборгованості, наданий до позовної заяви, не було уточнено. Згідно наданих відповідачем ОСОБА_2 квитанцій, ним у грудні 2021 січні 2022 перераховано на оплату послуг за період з грудня 2019 року по грудень 2021 року 15 338,22 грн., сума боргу нарахована позивачем за цей же період з грудня 2019 року по 31.07.2021 складала 9 135,68 грн., що свідчить про погашення боргу відповідачем у зазначений період. Відповідач надав заяву про застосування строків позовної давності виходячи з того, що свої обов`язки по сплаті за централізоване опалення за період з жовтня 2016 року по травень 2018 року виконував частково, не у повному обсязі. Так, станом на 01.06.2018 заборгованість за послуги складала 5 511,65 грн., а з червня 2018 року взагалі кошти на рахунок позивача не перераховувались. Про стягнення цієї суми боргу, нарахування коефіцієнту інфляції та 3% річних за період з жовтня 2016 року по 07.09.2018 позивач звернувся у вересні 2021 року, з порушенням строків позовної давності, а часткова оплата комунальних послуг не є підставою для переривання строку позовної давності. Доказів, які б свідчили про визнання боргу за вказаний період відповідачем ОСОБА_2 матеріали справи не містять, наявні квитанції про оплату послуг позивача не підтверджують визнання такого боргу відповідачами, оскільки у них не указано місяць, за який проводиться оплата. Також квитанції не містять посилань на те, що відповідачі, вносячи місячні платежі, компенсують і борг. Підтримує також клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до інфляційних витрат та 3% річних за період з жовтня 2016 року по 06.09.2018. Зазначено, що оскільки факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, крім доведення факту надання та споживання таких послуг у період з вересня 2018 року по 31.07.2021, вважає, що позивачем повинно бути доведено за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів факт настання у відповідача строку виконання грошового зобов`язання з оплати таких послуг. Позивачем не надано доказів направлення на адресу відповідачів рахунків для оплати послуг з централізованого опалення з метою проведення відповідних оплат спожитих послуг, тому вимога про стягнення інфляційних витрат та 3% річних не доведена і просить у їх задоволенні відмовити.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Як встановлено судом та не спростовано учасниками процесу, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14, 15 довідки), та є споживачами послуг з централізованого опалення, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), чинними на момент виникнення правовідносин (втрата чинності з 01.05.2022).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII).

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна позиція викладена й Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19).

Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається централізоване опалення до житла відповідачів, однак відповідачами зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Так, згідно з наданим до суду уточненим розрахунком, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири АДРЕСА_2 за період з 01.10.2016 по 31.07.2021 станом на дату звернення до суду становила 20 519,58 грн.(а.с. 5).

Разом з тим, відповідачами заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 07.09.2021, а тому трирічний строк повинен відраховуватися за три роки до пред`явлення позову, а саме з 07.09.2018.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Так, з детального розрахунку заборгованості убачається щомісячна сплата у період з листопада 2016 року по травень 2018 року платежів за комунальні послуги, що відповідачами не оспорюється та свідчить про переривання перебігу позовної давності.

Останній платіж було сплачено у травні 2018 року, трирічний строк спливав у травні 2021 року, позовну заяву пред`явлено у вересні 2021 року.

Разом з тим суд зазначає про те, що 11 березня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року установлено карантин на усій території України з 12 березня 2020 року.

У подальшому дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року, безперервно продовжувалася.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року (з урахуванням останніх внесених до неї змін згідно з постановою Кабінету Міністрів України "№1423 від 23.12.2022), дія карантину на усій території України, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, була продовжена до 30 квітня 2023 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України був доповнений, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Отже на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 Цивільного кодексу України, були продовжені.

Початок дії карантину на усій території України 12 березня 2020 року.

Оскільки закінчення строку звернення позивача до суду припадає на період дії карантину (травень 2021 року), цей строк продовжується до його закінчення.

Згідно уточненого детального розрахунку АТ «Криворізька теплоцентраль», з урахуванням сплати відповідачами платежів за комунальні послуги у сумі 7 913,63 грн. та 5 273,65 грн. , сума боргу складає 7 332,30 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 надано до суду квитанції про сплату боргу (а.с. 22, 23), за грудень 2019 року сплачено 5 273,65 грн., за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 сплачено 3 961,46 грн., та за період з 01.01.2021 по 30.11.2021 сплачено 5 000,26 грн. і за грудень 2021 року сплачено 1 102,85 грн. Оскільки до стягнення заявлено борг за період з 01.10.2016 по 31.07.2021, то позивачем було прийнято сплату лише за цей період.

Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

З огляду на те, що відповідачі, як встановлено судом, прострочили виконання грошового зобов`язання, вони, на вимогу позивача, повинні сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

При цьому суд враховує, що з огляду на те, що у позивача з відповідачами є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

Відтак суд погоджується з вимогами позивача про солідарне стягнення з відповідачів збитків за ст. 625 ЦК України у заявленому розмірі.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 270,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 3), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Керуючись статями 64, 67, 68 ЖК України, статями 509, 525, 625 ЦК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

задовольнити позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), місце проживання яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (, юридична адреса: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, вул. Електрична,1), заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2016 по 31.07.2021 у сумі 7 332 (сім тисяч триста тридцять дві) гривні 30 коп., 3% річних у сумі 1 148 (одна тисяча сто сорок вісім) гривень 31 коп., інфляційні втрати у сумі 2 860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень 40 коп.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп., тобто по 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 коп. з кожного.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: С. В. Ткаченко