Справа № 461/644/23
Провадження № 6/461/33/23
УХВАЛА

31.01.2023 року, Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.

при секретарі судового засідання Забродоцькій Я.Р.

розглянувши у відритому судовому засіданні, в залі суду м. Львова подання заступника начальника відділу примусово рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романа Н.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу примусово рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роман Н.О. до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань по виконавчих провадженнях, які входять до зведеного виконавчого провадження№ 50823943.

В обґрунтування подання зазначено, зокрема, що на виконанні у відділі примусово рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження №50823943 з виконання виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Комфорт Ленд» та держави на загальну суму в розмірі 6089679,22 грн.

В межах виконання виказаного ЗВП виконавцем 18.05.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62101133, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником вимоги виконавчих документів не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно відомостей з Державного реєстру МВС за боржником транспортні засоби не зареєстровані; ДПС України фізично особу - підприємця знято з обліку в контролюючих органах.

Виконавцем (06.11.2018 року, 26.11.2020 року) на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Боржником у відповідь на виклики державного виконавця лише частково надано інформацію про належне боржнику майно.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності цінні папери на рахунку № НОМЕР_1 в Депозитарній установі ТОВ «Балтік Фінанс Груп» (звернення стягнення на які неможливе у зв`язку з блокуванням таких цінних паперів Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку), однак ОСОБА_1 рішення не виконує.

ОСОБА_1 одержує доходи в ТзОВ «Медичне училище «Медик» та Львівській спеціалізованій середньо освітній школі №2 І-ІП ступенів з поглибленим вивченням англійської мови, однак кошти по рішенню суду не сплачує. Звернення стягнення на дохід боржника здійснюється в порядку статей 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження»

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 21.11.2022 повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , неодноразово перетинала державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 20.12.2018, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданим 14.07.2010 органом видачі 4613 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданим 11.01.2018 органом видачі 4626.

У зв`язку з вищенаведеним, просив суд винести рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1 .

У судове засідання державний виконавець не з`явився, про день, час і місце судового розгляду повідомлений, про причини неявки до суду не повідомив.

У відповідності до ч.4 ст. 441 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участі державного виконавця. Оскільки державний виконавець в судове засідання не з`явився, суд вважає можливим здійснити розгляд подання за його відсутності.

Дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавчі провадження: № 50083940 від 10.02.2016 на підставі виконавчого листа № 2-393/11, виданого Сихівським районним судом м. Львова від 08.11.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 5338923,78 грн. заборгованості за кредитним договором № 10.06/07-КД та № 62101133 від 18.05.2020 року на підставі постанови № ВП 48908906 від 09.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 773401,03 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 03.04.2017 року звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 21.10.2021 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , а саме на акції в ПРАТ БК «Комфортбуд» в кількості 500000 штук, інвестиційні сертифікати ПрАТ « КУА Перевесло» у кількості 187 штук, інвестиційні сертифікати ПРАТ «КУА Перевесло» у кількості 83 штуки.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За приписами ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Пункт 5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Тобто, застосовуючи ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Застосовуючи викладені вище принципи, суд зауважує, що ОСОБА_1 дійсно має виконувати зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням.

Однак, сама по собі наявність невиконаного судового рішення не може бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець посилався на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживаючи заходів щодо виконання рішення суду.

Суд вважає за доцільне відмітити, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Тобто, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Але самі по собі наявність невиконаних грошових зобов`язань, не можуть бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни. Державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник намагається виїхати за межі України, щоб уникнути виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Також слід зауважити, що згідно із з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, у поданні державного виконавця взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Суд вважає за необхідне зазначити, що зазначення державним виконавцем у поданні факту, що боржник неодноразово перетинала державний кордон України не може свідчити про ухиляння від виконання зобов`язання та слугувати підставою для обмеження права на вільне пересування.

Крім того, у матеріалах подання відсутні докази, які б свідчили про те, що виконавець у повній мірі у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» використав усі надані йому права у точній відповідності із законом. Зокрема, державним виконавцем у повному обсязі не проведені виконавчі дії по зверненню стягнення на належну боржнику 1/2 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не перевірено наявність готівкових грошових коштів та майна за місцем її фактичного проживання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що необхідність застосування по відношенню до боржника обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, тому у поданні державного виконавця слід відмовити.

Керуючись статтями 260-261, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника начальника відділу примусово рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романа Назара Олеговича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Д. Мироненко