КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи:367/6893/2 -ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/931/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Карабаза Н.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Ольшевський П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт Білдінг» про зобов`язання надати звіт та стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2021 року

встановив:

у вересні 2021 рок ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ «Стандарт Білдінг» про зобов`язання надати звіт та стягнення грошових коштів в сумі 2 510 380 грн.

У жовтні 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; приміщення 158, загальною площею 3,7кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 49, 2 кв. АДРЕСА_2 , та грошові кошти, що знаходяться на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у тому числі, що розміщені на поточному рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 в AT КБ «Приватбанк», МФО 305299 в межах заявлених вимог про стягнення грошових коштів у розмірі 1 072 292,6 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2021 року заяву про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; приміщення 158, загальною площею 3,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 49, 2кв. АДРЕСА_2 , - що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та грошові кошти ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), що знаходяться на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у тому числі, що розміщені на поточному рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 в AT КБ «Приватбанк», МФО 305299 в межах заявлених вимог про стягнення грошових коштів у розмірі 1 072 292,6 грн.

На вказану ухвалу ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу, посилаючись на те, що накладення арешту позбавляє її права розпоряджатись майном, не враховано співмірності заходів, звіт про оцінку не складався, немає обґрунтування вчинення нею дій, направлених на відчуження, накладення арешту на кошти позбавляє її засобів для існування.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2021 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково, постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2022 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Підставою для скасування став розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказував, що 06.07.2017 між ним та ТОВ «Стандарт Білдінг» було укладено договір про спільну діяльність по будівництву багатоквартирних будинків, відповідно до умов якого товариство повинно було завершити добудову незавершеного будівництвом об`єкту. За усним договором доручення між ним та ОСОБА_2 від 13.02.2016 вона мала здійснювати пошук покупців та вчиняти інші дії. В подальшому він неодноразово видавав ОСОБА_2 довіреності. Так, 06.09.2019 він видав довіреність ОСОБА_2 на укладення з різними фізичними особами договорів про розірвання попередніх договорів, договори купівлі-продажу, поруки, договори про відступлення права вимоги грошових коштів у спільній діяльності. 27.04.2020 та 20.05.2020 він направив ОСОБА_2 листи з вимогою надати звіт про вчиненні неї правочини. Йому невідомо точна кількість договорів, які були укладені від його імені ОСОБА_2 , скільки коштів було отримано нею за укладеними договорами, відомостей про витрати, понесені при виконанні доручення також не надано. В зв`язку з цим позивач просив зобов`язати ОСОБА_2 надати звіт про вчинені нею дії та стягнути з неї кошти в сумі 2 510 380 грн. На підтвердження вказаної суми до заяви було додано копії договорів про відступлення права вимоги.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2021 року заяву про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; приміщення 158, загальною площею 3,7кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 49, 2кв. АДРЕСА_2 , - що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та грошові кошти ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), що знаходяться на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у тому числі, що розміщені на поточному рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 в AT КБ «Приватбанк», МФО 305299 в межах заявлених вимог про стягнення грошових коштів у розмірі 1 072 292,6 грн.

Задовольняючи подану заяву, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Однак погодитись з таким висновком суду неможливо, оскільки судом не було дотримано норм процесуального права.

В ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року (справа №381/4019/18) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Належне ОСОБА_2 нерухоме майно, на яке судом було накладено арешт, не є предметом спору в даній справі.

Позивачем ОСОБА_1 на підтвердження розміру коштів було додано копії восьми Договорів про відступлення права вимоги грошових коштів у спільній діяльності, укладених від його імені ОСОБА_2 , фізичними особами та ТОВ «Стандарт Білдінг».

Зі змісту вказаних договорів не передбачається отримання будь-яких коштів ОСОБА_2 .

Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було постановлено ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову за неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2021 року скасувати та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2023 року.

Головуючий

Судді