Справа № 183/6472/21
№ 2/183/1526/22
11 січня 2023 року м.Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Оладенко О.С.
за участю секретаря судового засідання - Павлюк А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадженняу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав ,-
У вересні 2021 року позивач звернулася до ОСОБА_2 із позовом у якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з грудня 2015 року відповідач життям доньки не цікавився, жодного разу не приводив та не забирав з дитячого садочка, не виявляє бажання спілкуватись з донькою та брати участь у її вихованні, аліменти на дитину не сплачує. Відповідач взагалі відсутній у житті доньки. Відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, тобто самоусунувся від її виховання. Вихованням дитини займається тільки позивач, забезпечує йому гідні умови проживання, а тому просить задовольнити її позов.
Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 31 серпня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи у засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).
На підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 104 року у справі №199/1485/14-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10,11).
Оцінюючи доводи позивача про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків суд враховує наступне.
Згідно довідки - розрахунку по аліментах, виданою 01 вересня 2021 року ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 135214,25 грн. Зі змісту зазначеного розрахунку вбачається, що боржником за судовим наказом у період з 2014 року по вересень 2021 року не здійснено жодного платежу (а.с.13-14).
Наведене свідчить про ухилення відповідача від обов`язку утримувати дитину, забезпечувати її матеріально.
Згідно довідки КЗДО (ясла-садок) комбінованого типу №2 Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 03.09.2021, ОСОБА_3 відвідувала вказаний заклад з серпня 2016 року по серпень 2019 року; протягом всього цього часу дитину приводила і забирала мама ОСОБА_1 ; батько дитини дошкільний заклад не відвідував (а.с.15). Аналогічна інформація надана КЗО №338, який дитина відвідувала з вересня 2019 року по червень 2020 (а.с.16).
Як вбачається з характеристики учениці 2-А класу КЗ «Навчально-виховний комплекс №33» ОСОБА_3 має навчальні досягнення достатнього рівня, добре розвинену пам`ять, добрий загальний розвиток; мати доньки завжди забезпечує всім необхідним для освітнього процесу, систематично відвідує батьківські збори. За період з 2020-2021 батько не приймав участи у вихованні доньки (а.с.17).
У судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_4 , яка пояснила, що позивач є її донькою. Батька своєї онучки ОСОБА_3 вона бачила два рази в житті, під час знайомства та під час сварки. Дитина проживає з мамою, а батько не утримує дитину матеріально, не спілкується з нею. Батька в житті дитини немає.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача. Знає, що ОСОБА_2 є батьком доньки позивача - ОСОБА_3 . Родину вона знає добре, час від часу доглядала дитину. Їй відомо, що батько не приймає участі у житті ОСОБА_3 , не відвідує доньку, її виховує тільки мама.
Наведені докази свідчать про те, що відповідач не цікавиться життям своєї дитини, ухиляється від обов`язку виховувати її.
13 липня 2022 рганом опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради складено висновок, у якому вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських право по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.78-80).
Як встановлено у ч.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Натомість висновок органу опіки та піклування містить мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, яким керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дитини, тому із зазначеним висновком суд погоджується.
Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України
Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати доньку, що свідчить про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку що позивачем доведено ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

третя особа - орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, місцезнаходження: 49127, м.Дніпро, вул.20-річчя Перемоги,51

Повне судове рішення складено і підписано 13 січня 2023 року.

Суддя Оладенко О.С.