ЄУН № 328/1493/18
Провадження № 4-с/337/4/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Бредуна Д.С., за участю секретаря Сакоян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро),

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2022 року скаржник ОСОБА_1 особі представника за довіреністю адвоката Пономаренко О.О. звернулася через систему «Електронний суд» до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якій представник скаржника просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність органу примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в частині відмови у вчиненні виконавчих дій по виконавчому провадженню № 57178930;

-зобов`язати орган примусового виконання рішень Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) вчинити виконавчі дії у виконавчому провадженні №57178930, а саме провести перевірку інформації про місце перебування боржника, його майна та місця його роботи.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2022 року скаргу направлено за підсудністю до Хортицького районного суду м.Запоріжжя.

26 січня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, та автоматизованим розподілом судових справ між суддями цивільна справа розподілена й передана для розгляду судді Бредуну Д.С.

В обґрунтування поданої скарги заявник посилається на те, що 30 липня 2018 року Токмацьким районним судом Запорізької області було винесено рішення по справі 328/1493/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 08.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист було пред`явлено до виконання до Токмацького відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). 11 вересня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №57178930 та до січня 2022 року боржник частково сплачував аліменти на користь скаржника, шляхом зарахування коштів на рахунок відділу для обліку депозитних сум.У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням військового стану в Україні місто Токмак внесено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75, тому з лютого 2022 року виконавчі дії державним виконавцем не здійснюються. Відповідно до Наказу Міністерства Юстиції України від 08.07.2022 року №2869/5 визначено, що під час дії воєнного стану примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на яку поширюється компетенція Токмацького відділу ДВС у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) визначено за Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), до якого 25 жовтня 2022 року звернувся представник скаржника адвокат Пономаренко О.О. із заявою про взяття в роботу виконавче провадження №57178930 та перевірити дані стосовно боржника щодо місця роботи та його доходів, та направити матеріали виконавчого провадження за належністю, а саме за місцем роботи боржника, який згідно не офіційних даних працевлаштований на лижній фабриці в м.Мукачево. На вказану заяву було отримано відповідь від 17 листопада 2022 року, в якій зазначається, що у відповідності до абз.15 п.10-2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», забороняється вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій. Скаржниця вважає, що зазначені дії не відносяться до проведення заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, оскільки боржник ОСОБА_2 не перебуває на непідконтрольній території, та знаходиться на даний час у м.Мукачево Закарпатської області, де офіційно працевлаштований, та така бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)є протиправною .

13 лютого 2023 року через канцелярію суду від старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дмитра Білана надійшов відзив на скаргу, згідно з яким державний виконавець вважає, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки станом на день надсилання стягувачем скарги до суду на бездіяльність Відділу існувала законодавча заборона на вжиття заходів примусового виконання рішень. Згідно внесених змін до прикінцевих положень Закону України «Про виконавче провадження» забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією, а також прилеглих до неї територій. Оскільки Запорізька міська територіальна громада була внесена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, що забороняє державному виконавцю вжиття жодних заходів примусового виконання рішень. Після скасування заборони, постановою КМУ від 13 січня 2023 року №45 Про внесення зміни до п.1 постанови КМУ від 6 грудня 2022 року № 1364, державним виконавцем зроблено ряд запитів щодо боржника ОСОБА_2 та після отримання відповіді з ДПС України про джерела отримання доходів, встановлено офіційне місце роботи, на підставі чого винесено постанову від 13 лютого 2023 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи божника.

В судове засідання представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко О.О. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, просить суд розглянути скаргу з підстав, викладених в ній обставин. Скаргу підтримує в повному обсязі.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) у відзиві просив в скарзі відмовити в повному обсязі та розглянути скаргу без участі представника відділу.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Токмацькому відділі державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувало виконавче провадження №57178930, відкрите 11 вересня 2018 року на підставі виконавчого листа №328/1493/18, виданого 30.08.2018 року Токмацьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 08 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Але у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням військового стану в Україні, оскільки м.Токмак знаходиться у переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), затверджений Наказом Міністерства реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року на підставі доручення начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та наказом Міністерства юстиції України №2869/5 від 08.07.2022 року дане виконавче провадження №57178930 передано 24 листопада 2022 року до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для подальшого примусового виконання.

15 березня 2022 року до Закону України «Про виконавче провадження» було внесено зміни, а саме: «Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації)». Також згідно внесених змін до прикінцевих положень Закону України «Про виконавче провадження» забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією, а також прилеглих до неї територій. Оскільки Запорізька міська територіальна громада знаходиться у переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), затверджений Наказом Міністерства реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75, що забороняє державному виконавцю вжиття жодних заходів примусового виконання рішень. Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) розташований у м.Запоріжжі включено до Запорізької міської територіальної громади та території Запорізького району і така заборона стосується і Відділу. Постановою КМУ від 13 січня 2023 року №45 Про внесення зміни до п.1 постанови КМУ від 06 грудня 2022 року №1364, яка набрала законної сили 21.01.2023 року, знято заборону з вжиття заходів примусового виконання рішень на територіях, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій. 16 січня 2023 року державним виконавцем зроблено запити, щодо перевірки майнового стану боржника. Отримавши відповідь з ДПС України про джерела отримання доходів державним виконавцем винесено постанову №70154627 від 13 лютого 2023 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено до виконання до Українсько-Австрійського підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ «Фішер-Мукачево» для виконання.

Отже, станом на день надсилання скарги до суду на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) існувала законодавча заборона на вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст. 18 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Обов`язки і права виконавців визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення (правові позиції ВСУ: постанови Верховного Суду України від 31.05.2016 року по справі№826/11379/14, від 10.05.2016 року по справі №п/800/362/15, від 20.04.2016 року по справі №826/16796/14, від 12.04.2016 року по справі№813/7851/13-а).

Згідно ст.13 Конвенції, ефективний засіб правового захисту, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі (справа «Чахал проти Об`єднаного Королівства»).

Спосіб захисту повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави(п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними.

У відповідності до ст 255 ч.1 п.2 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального право відношення між сторонами.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ЦПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Згідно постанови Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018 року у справі № 404/251/17, необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно, предметом вимог за скаргою ОСОБА_1 є оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця, зокрема: визнання протиправними дії державного виконавця щодо не направлення Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) запитів щодо перевірки майнового стану боржника та направлення виконавчого листа №328/1493/18 р., виданого Токмацьким районним судом Запорізької області 30.08.2018 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 08 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, для виконання за місцем роботи боржника відповідно до заяви ОСОБА_1 від 25 жовтня 2022 року.

Відтак, на час розгляду справи предмет оскарження за скаргою, а саме, перевірка інформації про місце перебування боржника, його майна та місця роботи, припинив існувати.

Відповідні аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №13/51-04, провадження №12-67гс19.

Оскільки, на даний час є відсутність предмета спору то існують підстави для закриття провадження з розгляду скарги ОСОБА_1 на підставі ст.255 ч.1 п.2 ЦПК України.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що провадження у справі за скаргою слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст.18, 74 Закону України «Про виконавче провадження»; ст.ст. 12, 13, 76, 81, 255, 451 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.С. Бредун