Ухвала

22 березня 2023 року

м. Київ

справа № 522/1471/17

провадження № 61-3197ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач - ОСОБА_2 ,

встановив:

27 лютого 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року у вказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень. На обґрунтування поважності причин пропуску строку посилається на те, що копія оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції була отримана ним 03 лютого 2023 року, на підтвердження чого надає копію розписки у відповідному клопотанні та довідковому листі.

ОСОБА_1 також зазначає, що матеріали справи містять довідку про доставку 31 січня 2023 року копії постанови Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року електронним листом на його електронну адресу. Проте заявник стверджує, що він не вказував офіційну електронну адресу для листування ні у скарзі, ні в апеляційній скарзі, тому надіслання копії постанови суду апеляційної інстанції електронним листом на будь-яку електронну адресу ОСОБА_1 не є належним виконанням обов'язку суду щодо вручення судового рішення з посиланням на статтю 272 ЦПК України.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Відповідно до частини третьої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Слід зауважити, що наведені заявником обставини не свідчать про недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України, оскільки копія оскаржуваної постанови апеляційного суду була видана ОСОБА_1 у відповідь на його клопотання.

Таким чином, заявником не надано жодного доказу щодо недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України, а із доданих до касаційної скарги матеріалів неможливо встановити, чи був порушений апеляційним судом порядок вручення судового рішення.

З огляду на наведене, причини пропуску строку на касаційне оскарження, зазначені ОСОБА_1 у відповідному клопотанні, не можуть бути визнані поважними.

У зв`язку з тим, що безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заявнику необхідно направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази (супровідний лист, поштовий конверт про надсилання апеляційним судом на адресу заявника на виконання вимог статті 272 ЦПК України копії постанови Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року (а не у відповідь на клопотання ОСОБА_1 про видачу йому копії такої постанови), довідку апеляційного суду щодо надіслання та щодо отримання/неотримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови тощо).

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Всупереч пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження № 12-66гс18), перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у частині другій статті 3 Закону України «Про судовий збір», і в цьому переліку відсутні скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів (посадових осіб) державної виконавчої служби. Водночас, у частині другій статті 4 наведеного Закону не встановлено ставки судового збору за подання скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, проте визначено ставку судового збору за подання апеляційної і касаційної скарг на всі судові рішення без винятків.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2018 року в справі № 752/7347/16-ц (провадження № 61-10168сво18) зробив правовий висновок про відступлення від правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року в справі № 565/256/15-ц (провадження № 61-1504св17), від 30 січня 2018 року в справі № 2-3280/11 (провадження № 61-1356св18), від 14 лютого 2018 року в справі № 589/6044/13 (провадження № 61-1900св18), Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що якщо за подання скарги на дії державного виконавця до суду першої інстанції законом не встановлено для заявника обов'язок сплачувати судовий збір, то в разі оскарження заінтересованою особою постановленого судом першої інстанції судового рішення за результатами розгляду зазначеної скарги судовий збір справляється на загальних підставах, встановлених у підпункті 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Також частина друга статті 3 та стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачають звільнення від сплати судового збору чи пільги зі справляння судового збору за звернення з апеляційною чи касаційною скаргою на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Такий об'єкт справляння судового збору у зазначених нормах відсутній.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду, яка подана фізичною особою, становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначені положення поширюються на подання апеляційних і касаційних скарг на усі, без винятку, ухвали суду, які підлягають оскарженню, та рішення за наслідками їх перегляду, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв до суду першої інстанції, за результатами розгляду яких постановлено відповідні ухвали.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Ураховуючи те, що станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 684, 00 грн, судовий збір за подання цієї касаційної скарги становить 536, 80 грн (2 684, 00 грн * 0, 2).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перерахований або внесений до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 536, 80 грн за подання касаційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов