Провадження №2-о/521/20/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд .м Одеси у складі

головуючого судді Роїк Д.Я.

при секретарі Примакіній С.О.

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) про встановлення факту батьківства,-

ВСТАНОВИВ

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з заявою у якій просить ухвалити рішення суду, яким встановити юридичний факт що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Одеси, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .Даний факт необхідно встановити для оформлення спадкових прав на майно залишене після смерті спадкодавця та для отримання можливості оформлення виду на проживання в Ізраїлі по батькові.У підтвердження своїх вимог заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_5 . Померлий ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , яка є матір`ю заявниці, одружились 28.04.1972 року, та у період з 1972 року по 1994 рік, не маючи власного житла, проживали у батьків ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 . Мати заявниці, ОСОБА_3 у ці роки працювала на «Фабриці ім. Крупської». Робітникам фабрики в ті роки надавали житло - квартири в м. Одесі. ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народилась донька - ОСОБА_4 , яку заявниця вважає рідною сестрою.Враховуючи те, що одиноким матерям з дитиною квартири надавали поза чергою задля можливості позачергового отримання власного житла 15.06.1978 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвали шлюб, однак продовжили проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. За час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 1978 року по 2020 рік, у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась спільна дитина, заявниця по справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .Але з врахуванням того, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на той час зареєстровано не було, відомості про батька дитини, а саме: « ОСОБА_5 » були записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України.В 1994 році ОСОБА_3 , як робітник «Фабрики ім. Крупської», отримала ордер на квартиру в АДРЕСА_1 , де і надалі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

17.03.2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 знов зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 раптово помер.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Заявниця звернулась до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса з заявою про прийняття спадщини, однак, державним нотаріусом Садовою Т.В. було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку із тим, що у свідоцтві про народження заявниці батьком вказаний не ОСОБА_5 , а « ОСОБА_5 ».

Крім того, через війну в Україні, заявниця в 2022 році виїжджала до держави Ізраїль до родичів ОСОБА_5 , де намагалась оформити вид на постійне проживання, але через те, що ОСОБА_5 не вказаний в її свідоцтві про народження як батько, заявниця позбавлена такої можливості.

Оскільки заявниця вважає себе спадкоємцем першої черги після смерті свого батька: ОСОБА_5 , але підтвердити факт батьківства з урахуванням вищезазначеного вона не може, тобто заявниця, як спадкоємець, не може повною мірою реалізувати свої спадкові права, - вона змушена звернутись до суду з питанням підтвердження (встановити) факту батьківства між нею та її батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2022 року заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні. Сторонам надіслано копію ухвали суду.Також ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2022 року задоволено клопотання заявника, витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 161Б/2022 спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання ухвали суду, Приморською державною нотаріальної конторою у місті Одеса надіслано копію спадкової справи № 161Б/2022 спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) до суду не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином.

В судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали всі обставини викладені в заяві.

Вислухавши заявника ОСОБА_1 , яка була допитана як свідок, її представника ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , заінтересованих осіб, допитаних як свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, яке видане 02.11.1984 року Іллічівським РАГС м. Одеси, заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис №1486 від 02.11.1984 року, її матір`ю зазначена: ОСОБА_3 .

Відомості про батька дитини, а саме: « ОСОБА_5 » були записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України №0 від 19.07.2022 року.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений, зокрема, самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.3 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до ІНФОРМАЦІЯ_7 , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Отже, враховуючи те, що заявниця народилася у 1984 році, судь приходить до висновку, що до вказаних правовідносин слід застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім`ю, а саме норми ст.53 КпШС України.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 одружились 28.04.1972 року, що підтверджується штампом в паспорті громадянина України ОСОБА_5 , та не маючи власного житла, проживали разом в зареєстрованому шлюбі, у батьків ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , у період з 1972 року по 1978 рік, а з 1978 по 1994 рік - проживали за цією ж адресою спільно, однією сім`єю, вели спільне господарство, без реєстрації шлюбу, народивши у цей період двох доньок.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народилась донька - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане 11.02.1975 року.

15.06.1978 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвали шлюб, що підтверджується копією виписки із рішення нарсуду Малиновського району м. Одеси від 15.06.1978 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась заявниця ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про народження її матір`ю зазначена: ОСОБА_3 .

Відомості про батька дитини, а саме: « ОСОБА_5 » були записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України №0 від 19.07.2022 року.

17.03.2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 знов зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 17.03.2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , яке видано 30.10.2021 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Заявниця звернулась до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса з заявою про прийняття спадщини. Однак, державним нотаріусом Садовою Т.В. було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку із тим, що у свідоцтві про народження заявниці батьком вказаний не ОСОБА_5 , а « ОСОБА_5 ».

Таким чином, оскільки заявниця є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька ОСОБА_5 , але підтвердити факт батьківства з урахуванням вищезазначеного вона не може, то питання прийняття нею спадщини знаходиться в безпосередній залежності від визначення батьківства померлого ОСОБА_5 над заявницею по справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заінтересована особа ОСОБА_3 , яке була допитана у судовому засіданні як свідок, повідомила суду що з 1972 року по 1978 рік проживала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Свого житла на той час вони не мали, тому проживали у батьків ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 у них народилась донька - ОСОБА_4 . В ті роки вона працювала на «Фабриці ім. Крупської», де робітникам фабрики надавали житло - квартири в м. Одесі. Оскільки матерям-одиначкам квартири надавали поза чергою, задля можливості скорішого отримання власного житла, 15.06.1978 року вона розірвала шлюб з ОСОБА_5 , та стала за місцем працевлаштування в чергу на отримання квартири.

Однак, розірвавши шлюб, вона та ОСОБА_5 продовжили проживати однією сім`єю у батьків ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_5 у неї з ОСОБА_5 народилась друга дитина: ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 , за національністю був - єврей, а в ті роки в СРСР по відношенню до євреїв скрізь були прояви ксенофобії, які проявлявся в багатьох сферах від побутових відносин до державної політики, таке відношення постійно відчували на себе ОСОБА_5 , та всі родичі, які його оточували. Оскільки таке негативне відношення вона відчувала від оточуючих і до її доньки ОСОБА_4 , при вихованні дитини в дитячому садку та під час навчання в школі, в свідоцтві про народження якої було вказано що батько за національністю єврей, вона та ОСОБА_5 , народивши другу в 1984 році доньку: ОСОБА_1 вирішили захистити доньку від проявів антисемітизму та приховати національність батька в свідоцтві про народження. Тому вона оформила народження ОСОБА_1 як мати-одиначка, та вказала прізвище батька - « ОСОБА_5 », ім`я вказала дійсно батькове - « ОСОБА_5 », а по батькові не « ОСОБА_5 » а « ОСОБА_5 ». Таким чином справжній батько в свідоцтво про народження дитини вписаний не був, а національність батька було вказано також за вказівкою матері - «українець».

В 1994 році вона отримала квартиру в АДРЕСА_1 , де вона з ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_1 і надалі проживали однією сім`єю, разом виховували доньку. 17.03.2020 року вона з ОСОБА_5 знов зареєстрували шлюб та мали намір вирішити питання про батьківство ОСОБА_5 щодо ОСОБА_1 , але не встигли, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 раптово помер.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка заінтересована особа ОСОБА_4 повідомила, що до свого укладення шлюбу все своє життя проживала разом з батьком ОСОБА_5 та матір`ю ОСОБА_3 спочатку за адресою: АДРЕСА_2 , а потім, з 1994 року коли батьки отримали квартиру, - в АДРЕСА_1 .

В 1984 році в їх родині народилась ОСОБА_1 , яку вона все життя вважає своєю рідною сестрою а ОСОБА_5 та ОСОБА_3 її рідними батьками. Все її життя у неї не виникало жодного сумніву, щодо того що ОСОБА_5 є рідним батьком ОСОБА_1 , оскільки батько завжди однаково відносився та проявляв батьківську турботу до них обох, називав їх обох доньками.

Допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт тривалого спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 з ОСОБА_5 й ведення ними спільного господарства за адресою: АДРЕСА_2 у період з 1972 року, до народження у них ОСОБА_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , що проживає за адресою АДРЕСА_4 , та ОСОБА_8 , що проживає за адресою АДРЕСА_5 , повідомили суду що знають ОСОБА_5 , його дружину ОСОБА_3 , їх доньок: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з початку дев`яностих років минулого століття, що вони є близькими друзями самого ОСОБА_5 та його родини, часто зустрічались родинами на вихідних, їздили відпочивати та подорожували разом.

Свідки повідомили суду, що завжди знали та не мали сумнівів, як виходячи з відношення ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , так і зі слів самого ОСОБА_5 , що ОСОБА_5 є рідним батьком ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_5 з початку їх знайомства, коли ОСОБА_1 була ще малолітньою дитиною, та по день його смерті, завжди називав ОСОБА_1 донькою, уважно відносився до її здоров`я, освіти, спільно з ОСОБА_3 займався її вихованням та утриманням.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_8 підтвердили, що за життя ОСОБА_5 визнавав заявницю за рідну доньку, з початку дев`яностих років по день смерті постійно проживав з дружиною, ОСОБА_3 , та їх донькою, ОСОБА_1 , однією сім`єю, спільно з ОСОБА_3 займався вихованням ОСОБА_1 та її утриманням до виконання її повноліття.

Судом також були досліджені додані заявницею до заяви копії фотографій №1-8 на яких зображені ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 вдома, під час святкування сімейних урочистостей, на відпочинку у різні періоди часу життя родини.

Враховуючи викладене та аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_5 , ведення ними спільного господарства за адресою: АДРЕСА_2 у тривалий період з 1972 року, до народження у них ОСОБА_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , та факту подальшого їх спільного проживання та спільного виховання, утримання ОСОБА_5 з ОСОБА_3 доньки ОСОБА_1 , з моменту її народження до виконання дитині повноліття, що підтверджує визнання ОСОБА_5 свого батьківства по відношенню до ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.53 КпШС в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

В ст. 53 КпШС України зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до п.п. 1 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України.

Відповідно до п.п.3 п.15 вищевказаної Постанови заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Як зазначено в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Тобто, висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку.

Разом із тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності.

Тобто, висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом із тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності.

На підставі викладеного, враховуючи, що судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини ОСОБА_1 саме від ОСОБА_5 : сумісне проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_3 , матір`ю заявниці, як з реєстрацією так і без реєстрації шлюбу до народження дитини, ведення ними спільного господарства, визнання ОСОБА_5 заявниці своєю рідною донькою, повторне укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 напередодні його смерті, спільне виховання, та утримання ОСОБА_5 з ОСОБА_3 доньки ОСОБА_1 , з моменту її народження до виконання дитині повноліття, враховуючи також, що встановлення даного факту не пов`язане зі спором про цивільне право, суд вважає, що підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість наведених заявником фактів та досліджених доказів відсутні, у зв`язку з чим суд приходить до висновку що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Суд дійшов висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 315, 319, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву - задовольньнити.Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кишинів, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Одеси, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Внести зміни у актовий запис №1486, складений 02 листопада 1984 року Іллічівським РАГС м. Одеси, про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме у графі «Батько» записати, що батьком є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.Я. Роїк