Справа № 132/69/23
Провадження № 2/132/227/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"31" січня 2023 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності КСП «Мічурінець», та належала померлій ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) за серією ВН № 0114833, виданого Калинівською районною державною адміністрацією 05.12.1996 р. на підставі рішення від 15.11.1996 р. № 445, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кіровка Калинівського району Вінницької області. В обґрунтування цих вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема у вигляді земельної частки (паю). За життя ОСОБА_2 склала заповіт, за яким все своє майно заповіла їй. Після смерті останньої, вона прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), оскільки вступила у володіння спадковим майном. Проте, оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позбавлена можливості в зв`язку з відсутністю оригіналу та дублікату заповіту, через що вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

В підотовче судове засідання позивач не з`явилась, при цьому від представника позивача-адвоката Катрича П.С. на електронну пошту суду надійшла заява (зареєстрована за вх. № Еп-210/23) про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Уповноважений представник відповідача Калинівської міської ради-Трохименко М.В. в підготовче судове засідання також не з`явився, попередньо через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із ч.4 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України 2004 р., ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 р.). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Крім того, у відповідності до п.п.1, 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику усправах проспадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно положень ч.1 ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 21.09.2022 р. виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області).

Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну частку (пай).

За життя, ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Як вбачається з копії заповіту, він посвідчений 14.11.1988 р. виконавчим комітетом Кіровської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №27. Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 6429139 зазначений заповіт ОСОБА_2 зареєстрований 11.09.2006 у Спадковому реєстрі за № 40593050.

Позивач є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Належне ОСОБА_2 спадкове майно позивач фактично прийняла у відповідності до вимог ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), оскільки вступила у його володіння про що свідчить довідка Мирненського Старостинського округу Калинівської міської ради від 26.08.2022 р. № 537).

Проте, оформити спадщину на вищевказане майно після смерті ОСОБА_2 в нотаріальній конторі, по місцю відкриття спадщини, не має можливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від16квітня 2004р.№ 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Просудову практикуу справахпро спадкування» № 7від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з положеннями ч.ч.1-4, 9, 10 ст.5 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

За Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0114833 від 05.12.1996 р., ОСОБА_2 , яка проживає в селі Кіровка Калинівського району Вінницької області, на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 15.11.1996 р. № 445, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мічурінець», розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Як вбачається з листа Відділу №7 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 28.07.2022 р. № 0-2-0.3,17-971/14-22, відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області членам КСП «Мічурінець» с. Кіровка на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 15.11.1996 р. № 445 виготовлявся сертифікат ВН № 0114833, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 938 від 11.12.1996 р., проте людина не звернулась за сертифікатом і оригінал на даний момент залишається у відділі.

Згідно довідки про вартість земельної частки (пай) та її розмір у умовних кадастрових гектарах від 05.10.2022 р. № 0-2-0.3,17-1411/14-22, виданої державним кадастровим реєстратором Відділу №7 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, вартість земельної частки (паю) по КСП «Мічурінець», розміром 2,78 умовних кадастрових гектари, з урахуванням коефіцієнтів індексації 4,796 та 1,756 становить 105584 грн.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

За відсутності настання зазначених юридичних фактів у їх сукупності, до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай).

Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене та за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 529, 549, 551 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Мічурінець», та належала померлій ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0114833 від 05 грудня 1996 року, виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 15 листопада 1996 року № 445, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кіровка Калинівського району Вінницької області.

Рішення може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами з підстав, визначених ст.423 ЦПК України, за заявою, поданою у строк, передбачений ст.424 ЦПК України, в порядку ст.425 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Суддя: