ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 травня 2023 року м. Чернівці Справа № 723/2630/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Лисака І.Н., Височанської Н.К., Литвинюк І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 серпня 2021 року вимоги позивача задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що не приймала участі у справі, рішення суду ні в день його проголошення, ні в послідуючому їй не направлялося, отримала його копію тільки 19.04.2023 року.

За правилами ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частинами 1-2 ст.354 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі копію ухвали разом із позовною заявою було направлено ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с.35), 30.07.2021 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_2 та відмови від обов`язкової частки в спадщині на користь останнього (а.с.38), рішення суду постановлено 26.08.2021 року, його копію направлено ОСОБА_1 та отримано нею

Провадження 22-ц/822/449/23

особисто 07.09.2021 року, що також підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с.44).

Частиною першої статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності та зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язки добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №643/856/15-ц, від 21 грудня 2020 року у справі №484/146/16-ц).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені ОСОБА_1 обставини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначеного вище рішення суду суперечать матеріалам справи, отже, не є поважними і не перешкоджали їй вчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження й подати апеляційну скаргу у строки визначень процесуальним законом.

В силу вимог ч.3 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених ст.356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наданням строку десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для надання заяви із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 серпня 2021 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 серпня 2021 року залишити без руху.

Для усунення недоліків та зазначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження надати ОСОБА_1 строк 10 днів з дня отримання копії ухвали, про що повідомити останню.

Роз`яснити апелянту, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Лисак І.Н.

Височанська Н.К.

Литвинюк І.М.