Провадження № 2-з/752/11/23
У Х В А Л А

09 січня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до його подачі, шляхом заборони АТ «Банк Кредит Дніпро», діючи як особисто, так і через уповноважених представників, а також будь-яким особам, до вирішення справи по суті, вчиняти дії щодо розповсюдження інформації про умови кредитного договору та заборгованість ОСОБА_1 , а також нарахування, вимагання до сплати та стягнення будь-яких платежів за договором № 4005 встановлення кредитного ліміту, а також вчиняти будь-які дії , направлені на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за зазначеним вище договором у позасудовому порядку.

В обгрунтуваня заяви про забезпечення позову до його подання заявниця посилається на те, що договір № 4005 укладено з порушенням вимог чинного законодавства. Зауважила, що між нею та АТ «Банк Кредит Дніпро» виник спір щодо виконання договору , через неоднозначне трактування сторонами його умов, а тому вважає, що існує реальна та суттєва загроза того, що дії відповідача з примусового стягнення заборгованості за спірним договором № 4005 може завдати значної шкоди їй та її рідним. Крім того, зазначає, що невжиття заходів забехпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист , або поновлення її порушених чи оспорюваних прав, як позивачки, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду заявниця не надала.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що вжиття заходів забезпечення у спосіб заборони АТ «Банк Кредит Дніпро», діючи як особисто, так і через уповноважених представників, вчиняти дії щодо розповсюдження інформації про умови кредитного договору та заборгованість ОСОБА_1 немає зв`язку з майбутнім позовом, який має намір подати заявниця, а посилання останньої, що стягнення будь-яких платежів за договором № 4005 встановлення кредитного ліміту, а також інші дії направлені на стягнення з неї заборгованості за зазначеним вище договором у позасудовому порядку значно ускладнить виконання рішення суду про скасування наказу про звільнення його з посади не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 151 ЦПК України, суд -

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: К.Г. Плахотнюк