Єд.унік. № 233/4258/2021
Провадження № 2/243/99/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Петруся Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні, в режимі відеоконференції по за межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу №29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтований тим, що у 2016 році її чоловік ОСОБА_3 знаходився на обліку, як внутрішньо переміщена особа, у Костянтинівсько - Дружківському об`єднаному управлінні пенсійного фонду де отримував пенсію. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер, та після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії, яка нараховувалась йому до дня смерті. 12 травня 2021 року позивачка отримала у державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом, з якого слідує, що спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоотриманої пенсії становить 183586 грн. Після чого вона звернулася до Костянтинівського- Дружківського об`єднаного управління пенсійного фонду для отримання виплат, які увійшли до спадку після смерті її чоловіка, які ним не були отримані за життя. Спеціалісти фонду їй роз`яснили що вказані виплати їй виплачуватися не будуть, оскільки її чоловік не скористався належним правом на здійснення йому пенсійних виплат, свідоцтво про право на спадщину видано невірне, оскільки сума повинна бути виплаченою не за три роки з моменту смерті, а за три роки з моменту звернення позивачкою до пенсійного фонду із свідоцтвом про право на спадщину. У зв`язком із встановленням суми пенсії, яку ОСОБА_3 не отримав за життя, позивачка 14.05.2021 звернулася до пенсійного фонду та в серпні отримала довідку, відповідно до якої сума пенсії розрахована за три роки з моменту звернення складає 110990,97 грн., в той час як у свідоцтві зазначено 183586 грн. Вважає, що у довідці направленої державному нотаріусу не було враховано період нарахування пенсії з 01.03.16 по 31.10.2017. Крім цього у зазначеній довідці вказано, що у період 01.03.2016 по день смерті ОСОБА_3 , йому було нараховано пенсію на загальну суму 669443,40 грн. з якої ним отримано 367040 грн.. Крім цього позивачем було надано розрахунок, відповідно до якого вона вважає, що загальна сума неотриманої пенсії ОСОБА_3 має бути 302403,00 (669443,40-367040._Тобто сума заборгованості складає: 183586 грн за свідоцтвом про право право на власність, а також 118817 грн. прихована сума та яка не була включена відповідачем до загального складу спадщини. З огляду на викладене просила суд ухвалити рішення, яким Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України на її користь грошові кошти, недоотримані її чоловіком за життя у період з 01.03.2016 по 30.11.2020 в сумі 302403 грн., а також судові витрати.

Представником відповідача до суду було надано відзив, відповідно до якого він заперечував у задоволенні позовних вимог позивачки з огляду на те, щоза матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Маріуполь (Орджонікідзевський район) та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії за життя ОСОБА_3 проведена по серпень 2018 року. На підставі заяви №5260 від 17.09.2018 року ОСОБА_3 було взято на облік Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Костянтинівка (далі Головне управління) та почато виплату поточної пенсії з 01.02.2019 року. Заборгованість з пенсії за період з 01.03.2016 по 10.05.2018 складає 192159,61 грн. Виплата пенсії за життя ОСОБА_3 проведена по 30.11.2020 року. Пенсійна справа знята з обліку з 01.12.2020, у зв`язку зі смертю пенсіонера 06.11.2020 року. У листопаді 2020 року на запит державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори Сівякової Г.П. Головним управлінням надана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 в розмірі 183586,00 грн з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 12.05.2021 року із заявою №2157 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1 . За результатом розгляду наданих документів проведено нарахування суми недоотриманої пенсії в розмірі 110990,97 грн за період з 11.05.2018 по 31.01.2019 року з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058. Крім цього вказав, що, нараховані суми пенсії за минулий період ОСОБА_3 обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2022 року. Протягом 2022 року відповідно до Порядку № 1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в листопаді - в розмірі 530,00 грн та в грудні - в розмірі 2,18 грн. Залишок пенсійних виплат за минулий період станом на 01.01.2023 складає 110458,79 грн. Отже, виплата означених коштів буде проводитись після отримання відповідного фінансового ресурсу в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. З урахуванням викладеного вважає, що оскільки Головним управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Позивач та її представник адвокат Шамардін В.М. будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, до суду представником позивача було надано заяву про розгляд справ за відсутності позивачки та її представника.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, до суду надав клопотання в якому заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, вказав, що свої поясненні ним викладені у відзиві. Та не заперечував проти розгляду справи без участі представника.

Згідно з ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.392Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст.16Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Шахтарськ Донецької області помер ОСОБА_3 , про що 17 листопада 2020 року складено відповідний актовий запис № 415 Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Зі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 травня 2021 року державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Сівяковою Г.П., як дружині померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , вбачається, що спадщина складається з недоотриманої суми пенсії, що нарахована ОСОБА_3 . Костянтинівсько - Дружківським ОУ ПФУ станом на період 25.11.2020 року в загальній сумі 183586 грн.

14 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Костянтинівсько - Дружківського ОУ ПФУ для отримання довідки, із зазначенням нарахованої отриманої пенсії за період з 01.01.2016 по 06.11.2020.

Відповідно до довідки № 2903 від 08.06.2021 року наданої ОСОБА_1 , Костянтинівсько - Дружківським ОУ ПФУ вказано, що у період з березня 2016 року по листопад 2020 року ОСОБА_3 було нараховано пенсію у розмірі 669443,40 грн. з них розмір фактично виплачено у сумі 367040,00 грн., недоотримана пенсія 110990,00 грн.(вказана сума розрахована з моменту звернення позивачкою до пенсійного фонду) тобтоз урахуванням вимог статті 46 Закону №1058.

До наданої відзиву відповідачем додано інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо ОСОБА_3 , з періодом нарахувань з березня 2016 року по квітень 2018 року, де зазначено, що за вказаний період пенсія нараховувалась, але не виплачувалась. Крім цього з наданого додатку 3 вбачається, що сума боргу невиплаченої пенсії складає 110990,97 грн. з них виплачено борг у сумі 530 грн.(18.11.2022 року), а також 2,18 грн. (21.12.2022).

Аналізуючи наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, позивач успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Так відповідно до пояснень позивачки, а також дослідженої довідки ПФУ, вбачається, що ОСОБА_3 за життя було нараховано пенсію у період з 01.03.2016 по листопад 2020 року у розмірі 669443,40 грн., розмір фактично виплаченої пенсії складав 367040 грн., з якої був виключений період з 01.03.2016 по 30 квітня 2018 року та період 01 лютого 2019 року до 31 квітня 2019 року. В ці періоди пенсія була нарахована але не виплачена. Таким чином сума недоотриманої пенсії позивачем складає 302403,40 грн.(669443,40 грн. - 302403,40 грн.). Суд враховує довідку відповідача, який вказує що з загальної заборгованості виплачено борг у сумі 530 грн.(18.11.2022 року), а також 2,18 грн (21.12.2022).

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виплати недоотриманої пенсії підлягають частковому задоволенню, оскільки остання успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Тобто загальна сума недоотриманої пенсії позивачкою становить 301871,22 грн.

Стосовно доводів відповідача щодо застосування ним до виплати суми недоотриманої пенсії за Свідоцтвом про право на спадщину в розмірі 183586 грн. приписів постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, суд звертає увагу на такі обставини.

Згідно абз. 2 п. 1 названого Порядку, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

Таким чином, Порядок №1165 впроваджує додаткові умови виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам за минулий період, які не передбачені ані Конституцією України, ані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є базовими нормативно-правовими актами, приписи яких підлягають застосуванню при вирішенні спірних правовідносин. Положення Порядку № 1165 жодним чином не перешкоджають стягненню заборгованості з пенсій на користь відповідних отримувачів, зокрема в судовому порядку.

Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Враховуючи вищевикладене, суд спирається на дані, викладені в повідомленні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та не приймає до уваги надану відповідачем на виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2023 року про витребування доказів інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо ОСОБА_3 , оскільки інформація з ІКІС надана з врахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцем померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Тлумачення ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.

Посилання відповідача на те, що померлий ОСОБА_3 за життя не виявив бажання поновити йому пенсію та не звертався з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, пов`язаних з не підтвердженням перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи не передбачено жодним Законом, отже спадкодавець ОСОБА_3 мав право на нарахування та виплату пенсії незалежно від звернення до відповідача та надання чи не надання нової довідки внутрішньо переміщеної особи.

Право на такі виплати у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання безпідставно не нарахованої відповідачем пенсії у порядку спадкування за законом.

Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), де надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію після ОСОБА_3 на загальну суму 301871,22 грн.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір по справі в розмірі 3025,00 грн.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення недоотриманої пенсії у сумі 301871,22 грн.

Процентне співвідношення задоволених вимог про стягнення недоотриманої пенсії становить 99,82 % ((301871,22. - задоволені вимоги) / (302403,00 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%), тому з відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3019,55 грн. (3025 грн. * 99,82%) за вимоги майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227, 1261 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 301871 (триста одна тисяча вісімсот сімдесят одна гривня) 22 копійки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 3019 (три тисячі дев`ятнадцять) гривень 55 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п.15.5 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький