РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023

м. Одеса

Справа № 522/4612/21

Провадження № 2/522/227/23

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у загальному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

1.18.03.2021 до суду надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

2.З урахуванням заяви про зміну предмету позову позивач просив суд:

-стягнути з ОСОБА_3 безпідставно набуті кошти в розмірі 49 377,74 грн. (42 516,41 грн. - безпідставно набуті кошти; 1 814,65 грн. - 3% річних; 5 051,18 грн. - інфляційне збільшення);

-стягнути з ОСОБА_4 безпідставно набуті кошти в розмірі 1 384,52 грн. (1 191,61 грн. - безпідставно набуті кошти; 55,24 грн. - 3% річних; 137,67 грн. - інфляційного збільшення);

-стягнути солідарно з відповідачів 60 000 грн. моральної шкоди.

3.06.05.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі.

4.30.06.2021 ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву.

5.16.01.2023 позивач подав заяву про часткову відмову від позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 , у зв`язку з його смертю та просив закрити провадження у справі в цій частині.

6. ОСОБА_2 позов обгрунтовує тим, що 27.01.2020 між нею та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (які є співвласниками квартири АДРЕСА_1 ) було укладено договір про намір укласти угоду, за умовами якого сторони зобов`язуються в майбутньому (не пізніше 20.03.2020) укласти і нотаріально посвідчити договір відчуження квартири. Відповідно до умов договору про намір укласти угоду ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали на трьох 800 доларів США (за офіційним курсом на день укладення договору- 24,3301 грн. - за 1 долар США, тобто 19 464,08 грн.). Тобто, кожен співвласник отримав по 200 доларів США.

Згодом 13.03.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було укладено доповнення до Договору від 27.01.2020, згідно з якими ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 отримала 1 600 доларів США (за офіційним курсом на день укладення доповнення 25,858 грн. - за 1 долар США, тобто 41 324,80 грн.). Інші співвласники погодились з передачею 1 600 доларів особисто ОСОБА_3 .

Проте ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не виконали умови договору про намір укласти угоду від 27.01.2020 та ухилились від нотаріального посвідчення договору відчуження квартири. Після цього ОСОБА_5 частково повернула ОСОБА_2 600 доларів США (28,4681 грн. - за 1 долар США, тобто 17 080,86 грн.). Тобто, залишок коштів, що підлягають поверненню становить 200 дол. США, які позивач, вважає слід стягнути порівну (по 100 дол. США) з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Оскільки ОСОБА_4 помер, то просить стягнути лише з ОСОБА_3 100 дол. США.

Позивач пояснив, що фактично усі кошти передавались у доларах. Сума безпідставно набутих коштів, які повинна повернути ОСОБА_3 становить (100 дол. США + 1 600 дол. США).

Позивач просить стягнути безпідставно набуті кошти в гривневому еквіваленті. А саме з ОСОБА_3 42 516,41 грн. (з яких 1 191,61 грн. це половина від суми 19 464,08 грн., які позивач передала 27.01.2020 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як еквівалент 800 доларів США і з яких ОСОБА_5 повернула 600 дол. США, тобто 17 080,86 грн. (19 464,08 17 080,86 : 2 = 1191,61); а 41 324,80 грн. це еквівалент 1 600 доларів США, які 13.03.2020 ОСОБА_3 отримала особисто від позивача (1 191,61 + 41 324,80 = 42 516,41).

Крім того, позивач вважає, що з ОСОБА_3 слід стягнути 3% річних та інфляційне збільшення за прострочення повернення коштів в сумі 1 191,61 грн. за період прострочки з 27.01.2020 по 12.03.2020 в розмірі 4,50 грн. (3% річних), 3,57 грн. (інфляційне збільшення) та за прострочення повернення коштів в сумі 42 516,41 грн. за період з 13.03.2020 по 12.08.2021 в розмірі 1 810,15 грн. (3% річних), 5 054,75 грн. (інфляційне збільшення), а загалом 1 814,65 грн. (4,50 + 1 810,15 = 1 814,65) (3% річних) та 5 051,18 грн. (5 054,75 3,57 = 5 051,18) (інфляційне збільшення).

Крім того, позивач зазначає, що дії відповідача спричинили їй моральні страждання, які вона оцінює в 60 000 грн.

7.Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти позовних вимог. Договір про намір укласти угоду є нікчемним, оскільки при його укладенні не дотримана обов`язкова для договору купівлі-продажу нерухомого майна нотаріальна форма. Договір про наміри не є доказом передачі коштів. Сума моральної шкоди взагалі позивачем необгрунтована.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

8.27.01.2020 за участі Агентства нерухомості «Атланта» (в особі директора Швець Л.Т.) між ОСОБА_2 (Набувач) та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (від імені якої діяла - ОСОБА_6 ) (іменуються як власники квартири АДРЕСА_1 ) було укладено в простій письмовій формі Договір про намір укласти угоду № 15/3, за умовами якого Сторони зобов`язуються в майбутньому (не пізніше 20.03.2020) укласти і нотаріально посвідчити договір відчуження квартири.

9.Відповідно до п. 4.4 Договору від 27.01.2020 Набувач передала, а Власники отримали суму у гривнях, що еквівалентна 800 дол. США за офіційним курсом на день укладення Договору.

10.Відповідно до п. 2.5 Договору від 27.01.2020 договір відчуження квартири повинен бути укладений та нотаріально засвідчений не пізніше 20.03.2020.

11.13.03.2020 було укладено доповнення до Договору № 15/3 від 27.01.2020, відповідно до якого ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 (за згоди решти власників) отримала суму у гривнях, яка еквівалентна 1 600 дол. США (що за офіційним курсом на день укладення доповнення становить 21 600 грн.).

12.Згідно з розпискою від 30.11.2020, складеною у присутності керівника АН «Атланта», ОСОБА_6 повернула ОСОБА_7 600 доларів США, сплачених ОСОБА_2 за договором від 27.01.2020 та 13.03.2020.

Висновки суду.

13.Згідно з ч.1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України).

14.16.01.2023 представник позивач подав заяву про відмову від позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 , у зв`язку з його смертю та просив закрити провадження у справі в цій частині.

15.Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині вимог до відповідача ОСОБА_4 .

16.Предметом позову є стягнення коштів, отриманих відповідачем за умовами попереднього договору з позивачем, а його підставами не виконання відповідачем зобов`язань за попереднім договором щодо укладення в договору купівлі-продажу нерухомого майна.

17.Таким чином, з`ясуванню підлягає в першу чергу правова природа правовідносин, які виникли між сторонами.

18.Позивач вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів обґрунтовує з посиланням на ст. 1212 ЦК України, тобто вважає, що це безпідставно набуті кошти.

19.Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

20.Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

21.Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

22.Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

23.За змістом ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

24.Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

25.Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

26.Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

27.Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

28.Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

29.Отже, системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

30.Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

31.Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї норми тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

32.Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

33.Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 922/2216/18.

34.З урахуванням наведеного суд зауважує, що передані позивачем відповідачу грошові кошти мали ознаки авансового платежу за умовами Договору про намір укласти угоду № 15/3 та Доповнень до цього Договору.

35.Разом із тим, з будь-яким припиненням дії договору (зокрема, визнання договору неукладеним) вказана грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими без достатньої правової підстави.

36.Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

37.Відтак зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій набуто майно, згодом відпала. Випадок, коли договір визнається судом неукладеним має наслідком встановлення факту відсутності відповідного зобов`язання та належить до підстав, коли набуття та збереження майна відбулося за відсутності правової підстави.

38.Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

39.Отже, головними умовами, за наявності яких договір вважається укладеним, є те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, а також те, що таку згоду досягнуто в належній формі.

40.У цій справі передача позивачем коштів відповідачам відбувалась на підставі Договору про намір укласти угоду № 15/3 від 27.01.2020 (попередній договір) та Доповнень до договору про намір укласти угоду від 27.01.2020 р. № 15/3, які підписані сторонами 13.03.2020.

41.При цьому, суд зауважує те, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі. Чинним законодавством передбачено дві форми вчинення правочинів: усна та письмова (електронна) (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Водночас згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

42.У зв`язку з цим суд вважає, що сторони зобов`язані були нотаріально посвідчувати попередній договір, якщо така вимога передбачена для основного договору договору купівлі-продажу нерухомого майна, а недотримання обов`язкової нотаріальної форми має наслідком визнання попереднього договору неукладеним.

43.Отже, враховуючи відсутність нотаріального посвідчення Договору про намір укласти угоду №15/3 від 27.01.2020, предметом якого було майбутнє укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та Доповнень до договору про намір укласти угоду від 27.01.2020 р. № 15/3, які підписані сторонами 13.03.2020, цей попередній Договір про намір укласти угоду №15/3 від 27.01.2020 є неукладеним.

44.Відтак, надаючи правову кваліфікацію правовідносинам сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно.

45.Отже, грошові кошти, передані позивачем відповідачу на підставі попереднього Договору про намір укласти угоду №15/3, який у визнаний судом неукладеним, слід вважати такими, що набуті відповідачем за відсутності правової підстави.

46.Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів, як безпідставно набутого майна, є обґрунтованими та такими, що підтверджуються обставинами справи.

47.Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 підтвердила, що кошти передавались в іноземній валюті доларах США, хоча в Договорі зазначено, що передавались у гривневому еквіваленті. 27.01.2020 передані ОСОБА_2 800 дол. США були розподілені між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а 13.03.2020 ОСОБА_3 (за згоди решти власників) отримала суму у гривнях, яка еквівалентна 1 600 дол. США

48.Згідно з позовними вимогами ОСОБА_2 обчислює суму коштів, що були передані саме в гривневому еквіваленті, зазначаючи, що саме така умова (передача доларів США, які були еквівалентом гривень) передбачена Договором про намір укласти угоду від 27.01.2020 та Доповненнями від 13.03.2020.

49.Оскільки зазначені Договори вважаються неукладеним, то умови цього Договору є недійсними.

50.Як з`ясовано судом, 27.01.2020 позивач передала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 800 доларів США, а згодом 13.03.2020 передала ще 1 600 доларів США, але особисто ОСОБА_3 .

51.Враховуючи, що 30.11.2020 ОСОБА_6 (діяла від імені ОСОБА_5 ) повернула 600 доларів США, решту коштів (а саме, 200 доларів США) позивач просить порівну стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , тобто по 100 дол. США з кожного.

52.Тобто, решта коштів, отриманих ОСОБА_3 від ОСОБА_2 складає 1 700 доларів США.

53.Суд враховує те, що згідно з позовними вимогами ОСОБА_2 обчислює суму коштів, що були передані ОСОБА_3 в гривневому еквіваленті станом на дати їх передачі, а саме: 1 191,61 грн., передані 27.01.2020 та 41 324,80 грн., передані 13.03.2020.

54.Отже, враховуючи положення ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_3 слід стягнути 1 700 дол. США. в гривневому еквіваленті, обчисленому позивачем, а саме в сумі 42 516,41 грн.

55.Щодо стягнення інфляційних втрат.

56.Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

57.За змістом статті 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

58.Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

59.Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

60.Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

61.Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

62.Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (постанова Верховного Суду від 03.03.2021 у справі №130/2604/18).

63.Суд зазначає, що гроші передавалися відповідачеві в доларах США, а загальна сума безпідставно набутих ОСОБА_3 коштів становить 1 700 доларів США. Це підтверджує і сам позивач.

64.Незважаючи на те, що позивач обчислює суму коштів, що підлягають поверненню в гривневому еквіваленті, проте фактично кошти передавались в іноземній валюті. Тому суд вважає, що нарахування інфляційних втрат на кошти, набуті відповідачем в доларах США, не нараховуються. Відтак позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 5 051,18 грн. - інфляційних втрат, задоволенню не підлягають.

65.Щодо стягнення трьох відсотків річних.

66.Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

67.Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

68.Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18, від 17.10.2018 у справі №908/2552/17.

69.Враховуючи, що відповідачем безпідставно набуто кошти в сумі 1 700 доларів США, які не повернуто, на таку особу покладається також цивільно-правова відповідальність у вигляді сплатити 3% річних, встановлених ст. 625 ЦК України.

70.Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

71.Оскільки договір від 27.01.2020 та доповнення до нього від 13.03.2020 про намір укласти договір купівлі-продажу квартири є неукладеним договору, датою набуття коштів є дати передання цих коштів, тобто 27.01.2020 (100 доларів США) та 13.03.2020 (1 600 доларів США).

72.Відтак датою з якої починається нарахування 3% річних є наступна дата після тієї, коли відповідач отримав від позивача грошові кошти без відповідної правової підстави, тобто 28.01.2020 та 14.03.2020 відповідно.

73.Щодо виду валюти для обчислення 3% річних, суд бере до уваги висновок Верховного Суду постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, за яким при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

74.В даному разі, враховуючи позовні вимоги, це прострочена сума коштів в гривнях.

75.Тобто, 1 191,61 грн. х 45 дні (з 28.01.2020 до 12.03.2020) х 3 : 100 : 365 днів у році = 4,41 грн.; та 42516,41 грн. х 517 днів (з 14.03.2020 по 12.08.2021) х 3 : 100 : 365 днів у році = 1 811,07.

76.Оскільки на день ухвалення судового рішення безпідставно отримані кошти не повернуті, судом зроблено розрахунок 3 % річних з урахуванням ч. 2 статті 625 ЦК України.

77.Відтак позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 3% річних в розмірі 1 814,65 грн., підлягають частковому задоволенню в розмірі 1 811,07 грн.

78.Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

79.Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (ч.6 ст.11 ЦК України).

80.Згідно з п. 9 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

81.Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

82.Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

83.Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

84.При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

85.Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

86.Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 60 000 гривень позивач пов`язує з надмірним очікуванням від відповідачів відчуження квартири на її користь, що так і не відбулось, введенням її в оману що дійсного наміру відчуження квартири. В результаті позивач втратила кошти, а відповідачі лише безпідставно збагатились. Це призвело до надмірних переживань в боротьбі за повернення коштів. Окрім того, тривале відстоювання за свої законні права на повернення коштів виснажує її, завдає душевних страждань, що викликало у неї знервованість, дискомфорт, почуття безперспективності витрачених зусиль і часу.

87.Суд не відкидає аргументів позивача, що даний випадок, що мав місце між нею та відповідачами завдав їй моральних страждань. Проте позивачем не доведено розмір заподіяної шкоди в розмірі 60 000 грн. Тому суд вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню до 5 000 грн., що вірогідніше відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості

88.Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 1 232,72 грн.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) безпідставно отримані кошти в розмірі 42 516,41 гривень, три відсотки річних в розмірі 1 811,07 гривень та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1 232,72 грн.

Провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_4 - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.02.2023.

Суддя Ярема Х.С.