КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5954/2023
У Х В А Л А

02 травня2023 року місто Київ

справа № 753/8495/22

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди від 02 травня 2023 року у справі за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Трусової Т.О., повний текст рішення складено 13 січня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року позивач звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:

визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

В мотивування вимог посилався на те, що з 07 червня 1996 року він з ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що станом на сьогодні дитина проживає з нимза місцем його реєстрації та постійного проживання.

Зазначав, що він займається догляд та вихованням сина, піклується про його здоров'я та забезпечує усім необхідним, захищає від небезпеки та створює комфортні та безпечні умови, у зв`язку з введенням військового положення в Україні.

Посилався на те, що він має можливість приділяти вихованню та розвитку дитини увесь свій вільний час, він має відмінне здоров`я, у нього відсутні шкідливі звички, які б могли зашкодити розвитку дитини, психічними захворюваннями він не страждає.

Позивач вказував, що син дуже прив'язаний до нього, а тому їх спільне проживання відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Зазначав, що між сторонами неодноразово виникали спори щодо визначення місця проживання сина, які негативно впливають на його психоемоційний стан, при цьому самостійно вирішити спір сторонам не вдалося.

Вважає, що в ситуації воєнного стану є необхідність у визначенні місця проживання сина разом з батьком.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

02 травня 2023 року сторони подали до Київського апеляційного суду спільну заяву про затвердження мирової угоди.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав заяву про затвердження мирової угоди та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні також підтримала заяву про затвердження мирової угоди та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши мирову угоду та заяву про затвердження мирової угоди, колегія суддів приходить до висновку, що у затвердженні мирової угоди між сторонами необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Положеннями статті 207 ЦПК України визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки.

Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Згідно з ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як вбачається зі змісту мирової угоди, сторони домовились:

визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним 14-річного віку, разом з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання;

з огляду визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком вбачається, що більшість свого часу син проводитиме саме з ним. Відтак, батько, ОСОБА_1 зобов`язується самостійно виховувати дитину. Здійснення виховання дитини зі сторони батька не свідчить про звільнення від виконання такого обв`язку матері дитини, ОСОБА_2 , чи позбавлення її такого права;

кожна сторона зобов`язалася забезпечити можливість підтримання зв`язку з нею шляхом підтримання засобів зв`язку в актуальному стані, а у разі зміни номерів засобів зв`язку чи інших відомостей, зазначених в реквізитах цієї угоди, негайно повідомляти один одного про такі зміни.

Колегія суддів, надавши правову оцінку умовам мирової угоди від 02 травня 2023 року, зважаючи на предмет спору, який впливає на права дитини, вважає, що її положення можуть призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів дитини та відповідача (матері дитини) щодо самостійного виховання батьком сина, враховуючи, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо виховання та розвитку дитини згідно з ст.ст.141, 150, 152 СК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що у затвердженні мирової угоди від 02 травня 2023 року, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити на підставі п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України і продовжити судовий розгляд справи.

Керуючись ст.ст.207, 268, 373 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у затвердженні мирової угодивід 02 травня 2023 року, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05 травня 2023 року.

Головуючий:

Судді: