Справа №760/1796/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

26 січня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, у якому просив стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 3180384, 57 грн. з яких 2529450, 00 грн. ціни продажу квартири, визначену пунктами 2.1. та 2.2. Договору купівлі-продажу квартири від 27.08.2019, 468814, 17 грн. інфляційних збільшень суми боргу та 182120, 40 трьох відсотків річних від простроченої суми.

Позов обґрунтовано тим, що 27 серпня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 як продавцем та відповідачем ОСОБА_2 як покупцем укладено договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 27.08.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О., зареєстрований в реєстрі за №52814.

Відповідно до п. п. 2.1 та 2.2 Договору ціна продажу квартири становить 2529450, 00 грн.

Позивач виконав умови Договору в повному обсязі, звільнив квартиру, що продається і передав технічний паспорт.

Однак, покупець в порушення домовленостей, ціну Договору, визначену п. п. 2.1 та 2.2, не сплатив, а тому позивач просить стягнути ціну продажу квартири відповідно договору та на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення сплати ціни договору інфляційні збитки та 3% річних.

На момент укладення Договору ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , яка надала згоду на купівлю чоловіком квартири та укладення Договору, справжність підпису на якому 27.08.2019 року посвідчено приватним нотаріусом Київського МНО Чигріним А.О., зареєстровано в реєстрі за №52813.

Вказав, що за змістом ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сімї, подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Тому, відповідачі зобов`язані солідарно сплатити на користь позивача ціну продажу квартири, визначену пунктами 2.1 та 2.2 Договору в сумі 2529450, 00 грн., а також інфляційне збільшення суми боргу за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, в сумі 468814, 17 грн. та 182120, 40 грн. відповідно.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.01.2022 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 02.02.2022 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі та призначено підготовче засідання.

03.11.2022 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Пащенко О.О. подав відзив на позовну заяву. Відповідач підтвердив факт укладення 27.08.2019 року з позивачем договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами п. 2.1. Договору 2529450, 00 грн., що еквівалентно 100924, 12 дол. США, які покупець сплатив продавцю у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок продавця до моменту підписання цього договору. Своїм підписом продавець підтверджує факт повного розрахунку та відповідно відсутність будь-яких фінансових претензій до покупця.

Зважаючи на умови п. 2.1 Договору, обмеження щодо граничних сум готівкових розрахунків, встановлені ст. 1087 ЦК України та постанову Правління НБ України №148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», покупець зобов`язаний був провести оплату за квартиру у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок Продавця до моменту підписання цього Договору.

Однак через особливості застосування вимог ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» ОСОБА_2 не зміг виконати умови Договору, у спосіб, що передбачений ним, а саме шляхом перерахування на поточний рахунок продавця до моменту підписання цього Договору.

Після укладення Договору через відмінність комерційного та офіційного курсу гривні, що встановлений НБ України до долара США продавець не узгодив суму в доларах США, яку покупець мав передати йому у якості оплати. Таким чином, несплата відповідачем 2529450, 00 грн. ОСОБА_1 за Договором відбулася не з його вини та свідчить про не порушення прав позивача.

03.11.2022 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Волошин М.К. подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказав, що у п. 2.1. та 2.2 Договору позивач сам підтвердив у присутності нотаріуса повний розрахунок з ОСОБА_2 . Виходячи з цього нарахування інфляційних та 3% річних від прострочки не мають під собою ніякого підґрунтя і не можуть розглядатися як обґрунтовані.

Ухвалою суду від 03.11.2022 року, постановленою на місці та занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сухацький А.П. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Пащенко О.О. заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Волошин М.К. заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві та зазначив, що за договором від 27.08.2019 року, кошти сплачені в повному обсязі, шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 розірвано в грудні 2022 року, між подружжям є спір щодо поділу майна.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 27 серпня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено Договір купівлі продажу квартири.

За умовами п. 1.1., 1.2. Договору позивач передав у власність, а відповідач ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно п. 2.1 Договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 2529450, 00 грн., що еквівалентно 100924, 12 дол. США згідно курсу НБУ станом на 27.08.2019 року, які покупець сплатив продавцю у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок продавця до моменту підписання цього Договору. Своїм підписом продавець підтверджує факт повного розрахунку та відповідно відсутність будь-яких фінансових претензій до покупця.

Відповідно до п. 4 Договору у випадку порушення умов цього договору, сторона, з вини якої сталося порушення, несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення Договору якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Договору. Сторона, що порушила цей Договір, зобов`язана відшкодувати збитки, завдані його порушенням. Сплата стороною та (або) відшкодування збитків, завданих порушенням Договору звільняє її від обов`язку виконати цей Договір в натурі, якщо інше не передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до п.6.1 договору встановлено, що на укладення та підписання Договору надано заяву дружини покупця - ОСОБА_3 , про згоду на купівлю її чоловіком квартири та укладення договору купівлі-продажу квартири, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. 27.08.2019 року за реєстровим №52813.

27.08.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №295625979 від 20.01.2022 року.

Відповідно до частини другої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положення статті 15, 16 ЦК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу до суду.

Вказані статті визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 6, 11, 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з ст. 202 цього Кодексу під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Змістом договору купівлі-продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли угоди. Істотними умовами, зокрема, є предмет та ціна.

З Договору купівлі-продажу квартири від 27 серпня 2019 року встановлено, що сторони погодили продаж квартири за ціною 2529450, 00 грн., що еквівалентно 100924, 12 дол. США згідно курсу НБУ станом на 27.08.2019 року, які покупець сплатив продавцю у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок продавця до моменту підписання цього Договору. Своїм підписом продавець підтверджує факт повного розрахунку та відповідно відсутність будь-яких фінансових претензій до покупця (п. 2.1 Договору).

Сторони при укладенні договору однаково розуміли значення і умови цього правочину, та його наслідки, підтверджували дійсність намірів при його укладенні, а також те, що він не носить фіктивного чи удаваного і не є правочином зловмисним.

Отже, у тексті Договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу, будь-які попередні домовленості які були до укладення цього договору не відображені у тексті. Сторони не обумовили, що оплата за договором буде здійснена в майбутньому або одразу після укладення правочину. Навпаки, як установлено судом із змісту Договору покупець сплатив продавцю ціну договору до моменту його підписання, а позивач констатував відсутність будь-яких фінансових претензій до відповідача ОСОБА_2 . Сторони підтвердили дійсність своїх намірів та відповідність викладених у договорі обставин власними підписами.

Будь-яких інших фактичних обставин, які б мали значення для правильного вирішення спору між сторонами суд не встановив.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів наявність у нього права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 за Договором купівлі-продажу квартири від 27 серпня 2019 року щодо стягнення 2529450, 00 грн. ціни продажу квартири.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних збитків є похідними від позовних вимог про стягнення 2529450, 00 грн. ціни продажу квартири, у якій відмовлено, відсутні підстави для застосування відповідальності за неналежне виконання зобов`язання за ст. 625 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що на час укладання договору купівлі-продажу квартири 27.08.2019 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Солом`янського районого суду м.Києва від 22.12.2022 року.

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно чоловіка та дружини, набуте ними за час шлюбу, вважається спільною сумісною власністю подружжя незалежно від того, за чиї кошти та за яких обставин воно було придбане. Майже всі матеріальні речі, які були нажиті під час спільного життя подружжя, є об`єктом права їх спільної сумісної власності.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі №14-127цс20.

Попередньо встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не має обов`язку відповідати перед позивачем ОСОБА_1 за невиконання умов Договору купівлі-продажу квартири від 27 серпня 2019 року, тому суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог до ОСОБА_3 .

У зв`язку із наведеним, суд прийшов до висновку про те, що у позові необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 60-62 СК України, ст. ст. 11, 16, 202, 509, 629, 655 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Кушнір