Справа № 185/9165/22
Провадження № 2/185/562/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлограської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та у порядку спадкування за законом,

встановив:

У жовтні 2022 року до суду надійшла вказана цивільна справа про визнання права власності на нерухоме майно, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та у порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 . Ще до укладення шлюбу ОСОБА_2 придбав на підставі договору купівлі-продажу житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 16,7 м2, загальною площею - 36,9 м2, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_2 . У подальшому вказаний житловий будинок було повністю перебудовано за час перебування позивачки у шлюбі зі ОСОБА_2 , проте не зареєстровано право власності на частку кожного із подружжя на зазначений житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки, ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на вказаний вище житловий будинок. Заповіту померлий чоловік позивачки за життя не складав, у зв`язку з чим вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок, так як після його побудови право власності на нього не було зареєстровано у відповідних органах. У зв`язку із зазначеним позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку на вказаний житловий будинок як на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та на 1/2 частку - в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка.

Ухвалою суду від 11 листопадада 2022 року провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Сторони у судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 з 21 серпня 1982 року, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб.

Від даного шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 04 червня 1982 року, ОСОБА_2 ще до укладення шлюбу було придбано цегельно-глиномазний житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 16,7 м2, загальною площею - 36,9 м2.

При цьому ОСОБА_2 на місці старого житлового будинку, придбаного за вказаним вище договором купівлі-продажу, у 1989 році було збудовано новий. Вказане підтверджується копіями виписки з рішення виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів №811 від 27.10.1983 року, довідці КП МБТІ від 29 квітня 2022 року та дозволу №811/3 на проведення робіт.

Відповідно до ч.3,4 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, суд приходить до висновку, що новий житловий будинок був збудований у 1989 році, тобто вже за час перебування позивачки та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.

У свою чергу згідно копії довідки КП Павлоградського МБТІ від 29 квітня 2022 року, право власності на каркасно-глиномазний будинок АДРЕСА_1 , який був побудований у 1900 році, житловою площею 16,7 м2, загальною площею - 36,9 м2, зареєстровано за ОСОБА_2 станом на 30.11.1982 року, а право власності на житловий будинок, побудований у 1989 році, житловою площею 61,9 м2, загальною площею - 107,4 м2, не зареєстровано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки, ОСОБА_2 , помер, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть.

Відповідно копії спадкової справи, заведеної після смерті чоловіка позивачки, ОСОБА_2 , після смерті чоловіка відкрилася спадщина на вказаний вище житловий будинок. Заповіту ОСОБА_2 при житті не складав, у зв`язку з чим спадкування відбувається за законом.

Діти померлого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відмовилися від прийняття спадщини після померлого батька, ОСОБА_5 , на користь їх матері, позивачки ОСОБА_1 . Вказане підтверджується копіями відповідних заяв, що містяться у зазначеній спадковій справі.

Після смерті чоловіка позивачка зверталася до нотаріальних органів з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок, так як після його побудови право власності на нього не було зареєстровано у відповідних органах. Вказане підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 вересня 2022 року.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи зі змісту ст.392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як було раніше встановлено судом, вказаний житловий будинок було збудовано померлим ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі з позивачкою, отже, вказаний житловий будинок належав подружжю на праві спільної сумісної власності на підставі ст.368 ЦК України.

Таким чином позивачці та її померлому чоловіку на праві спільної сумісної власності подружжя належали по 1/2 частці на вказаний житловий будинок, які не були зареєстровані у передбаченому на той час порядку, і після смерті свого чоловіка позивачка за правилами спадкування за законом мала успадкувати лише 1/2 частку після смерті останнього.

Отже, беручи до уваги вищевикладені обставини по справі, досліджені на їх підтвердження докази, звертаючи увагу на зазначені норми чинного законодавства, а також відсутність заперечень з боку відповідача щодо задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2040,00 грн.

Керуючись ст.2,12,13,81,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Павлограської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та у порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме: на 1/2 частку як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та на 1/2 частку - в порядку спадкування за законом після її чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Павлограської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2040,00 (дві тисячі сорок гривень нуль копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Павлоградська міська рада, ідентифікаційний код: 33892721, адреса місцезнаходження: м. Павлоград Дніпропетровської області, вул. Соборна, 95.

Суддя М. М. Перекопський