Провадження № 2/712/68/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді - Токової С.Є.,

за участю секретаря Білик О.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, процентів та 3 % річних , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 в листопаді 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, процентів та 3 % річних.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 29 березня 2021 року закрито підговче судове засідання, справа призначена до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_5 у березні 2021 року звернувся до Соснівського районного суду міста Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за догоовром позики та 3% річних.

17 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 07.09.2021 року цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 об`єднана з цивільною справою за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, процентів та 3 % річних, в одне провадження з присвоєнням об"єднаній справі № 712/10816/20 .

22.02.2022 року відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду подав зустрічний позов про визнання недійсними укладених договорів позики № 1 та № 2 від 15.02.2018 року. В позовній заяві просить суд поновити строк на звернення із зустрічним позовом.

В судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції представник позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проти прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісними заперечував, посилаючись на пропущення строків для його подання.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Руднійчук Д.В. просили суд поновити строки для звернення із зустрічним позовом, прийняти його до спільного розгляду з первісним та повернутися на стадію проведення підготовчого судового засідання.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивіши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК Українищодо її подання.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175і 177 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України).

Отже, зустрічна позовна заява подана до суду поза межами строку для подання відзиву підлягає поверненню судом заявнику.

Відповідно до частини сьомої статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (частина четверта статті 124 ЦПК України).

Аналізуючи зазначені норми права, можна дійти висновку про те, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває

у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

зазначені висновки знайшли своє відображення у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі № 175/957/19 (провадження № 61-12294св20).

Встановлено, що відзив на позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_7 поданий до суду 03.02.2021 року, на на позовну заяву ОСОБА_5 - 07.06.2021 року, а зустрічна позовна заява подана 07.06.2021 року.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК Україниправо на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасниками справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідач ОСОБА_2 не звертався з клопотанням про продовження строку на подання зустрічного позову у передбачений строк, тобто у строк визначений для подання відзиву.

За наведених обставин суд приходить до висновку , що відповідач порушив строки подання зустрічного позову, у зв"язку з чим у прийнятті зустрічного позову необхідно відмовити та повернути матеріали зустрічного позову.

Одночасно суд звертає увагу, що повернення зустрічного позову не позбавляє осіб права пред`явити позов у загальному порядку, а тому не є обмеженням доступу до правосуддя

Керуючись ст.ст.43, 49, 120,126,127 , 193,194 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними укладених договорів позики № 1 та № 2 від 15.02.2018 року повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 04 травня 2023 року .

Суддя: С.Є. Токова