РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 570/3320/22

Провадження № 22-ц/4815/239/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Хилевича С.В.

секретар Мороз А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 листопада 2022 року, у складі судді Красовського О.О., повний текст рішення складено 13 листопада 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору поділу майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору поділу майна в натурі. Позов обґрунтовано тим, що 25 листопада 2005 року її батько - ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 успадкували по частці житлового будинку, жилою площею 59,9 кв.м., загальною площею 98,2 з надвірними будівлями, які примикають до нього: сарай, огорожа, вбиральня, погріб, який знаходиться в АДРЕСА_1 . 08 жовтня 2018 року ОСОБА_3 подарував позивачці належну йому частку вказаного домоволодіння.

19 червня 2019 року між співвласниками житлового будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір про поділ майна житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, який був посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. та зареєстрований в реєстрі № 656.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 липня 2022 року у справі №570/2348/20 визнано недійсним п.1.4.2 Договору про поділ майна в натурі від 19 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. та зареєстрований в реєстрі за №656, у частині отримання ОСОБА_1 коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м., що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_4 , кадастровий номер 56246 895 00:06:040:0401 за адресою: АДРЕСА_1 .

Після ухвалення судового рішення про визнання недійсним частини договору поділу майна в натурі співвідношення площ приміщень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складають 37,6 м2 до 60,6 м2, що відповідно у процентному співвідношенні є 38,28% до 61,72%. Посилаючись на положення статті 652 ЦК України, позивач вказує на істотну зміну обставин, якими керувались сторони при укладенні договору про поділ домоволодіння у натурі, неможливість привести договір у відповідність з урахуванням балансу майнових інтересів сторін та просила суд розірвати договір про поділ майна житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 19 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. та зареєстрований в реєстрі №656.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 09 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні підстави для розірвання договору, оскільки відповідач не вчиняла ніяких дій, спрямованих на невиконання зобов`язання чи неналежне виконання умов договору, тобто з боку відповідачки відсутнє порушення умов договору. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору в зв`язку з істотною зміною обставин.

З апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернулась ОСОБА_1 .. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалення судового рішення про визнання недійсним частини договору поділу майна в натурі, співвідношення площ приміщень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складають 37,6 м2 до 60,6 м2, що відповідно у процентному співвідношенні є 38,28% до 61,72%. Таке співвідношення не відповідає умовам укладеного між сторонами договору про поділ майна в натурі та суперечить волі сторін, так як істотно змінились умови договору. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Пулковський Б.П., вказує, що позивачем не доведено наявності одночасно умов для розірвання договору в зв`язку істотною зміною обставин, що передбачені частиною 2 статті 652 ЦК України, відповідно вважає рішення суду про відмову в задоволенні позову законним та обґрунтованим та просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідача, представника позивачка, який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача, який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Купецькою В.В. 08 жовтня 2018 року, належала частка в праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 належала інша частка вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори Пацюк С.Г. 25 листопада 2005 року.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 006022 виданого 10 березня 2009 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки яка знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі рішення Шпанської сільської ради.

19 червня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. спірний договір про поділ майна житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

За умовами договору поділ будинку між сторонами здійснюється за їхньою згодою та на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 13 червня 2019 року №3073, виданого комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» (пункт 1.4. договору).

Відповідно до п. 1.4.1. спірного договору ОСОБА_2 отримала окремий цілий самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що складається з: кухні (№ 1-1) площею 7,1 кв.м., житлової (№1-2) площею 12,2 кв.м., коридору (№ 1-3) площею 5,3 кв.м., житлової (№ 1-4) площею 29,0 кв.м., загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м.; сараю (літера "Б"), сараю (літера "В"), погреба (літера "Г"), 1/2 частини огорожі (№1) та якому згідно рішення виконавчого комітету Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області №257 від 29 травня 2019 року присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.4.2. договору ОСОБА_1 отримала окремий цілий самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що складається з: коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв.м., ванни (№ 2-2) площею 7,7 кв.м., кухні (№ 2-3) площею 11,2 кв.м., житлової (№2-4) площею 18,7 кв.м., загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м.; літньої кухні (літера "Б"), 1/2 частини огорожі (№1) та якому згідно рішення виконавчого комітету Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області №258 від 29 травня 2019 року присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.1.5 договору земельні ділянки на яких розташовані новостворені об`єкти нерухомого майна належать їм на праві особистої приватної власності.

В червні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним п.1.4.2 Договору про поділ майна в натурі від 19 червня 2019 року у частині отримання ОСОБА_1 коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м., що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_4 , кадастровий номер 56246 895 00:06:040:0401 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року, з урахування ухвали цього ж суду від 25 жовтня 2021 року про виправлення описки в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 липня 2022 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено, визнано недійсним п. 1.4.2. Договору про поділ майна в натурі від 19 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. та зареєстрований в реєстрі за №656, у частині отримання ОСОБА_1 коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м., що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_4 , кадастровий номер 56 246 895 00:06:040:0401 за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотиви і доводи, з яких виходить колегія суддів, та застосовані норми права.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої, пункту 6 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, зміна правовідношення.

Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно зі статтею 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

В постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду сформулювала такі правові висновки.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені у статті 651 ЦК України. За загальним правилом зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша цієї статті). Про таку зміну або розірвання сторони вправі домовитися у будь-який час на свій розсуд, крім випадків, обумовлених договором або у законодавстві. Тоді як зміна чи розірвання договору у судовому порядку є, зокрема, юридичним наслідком істотного порушення зобов`язання іншою стороною (пункт 2 частини першої статті 611, абзац другий частини другої статті 651 ЦК України), тобто способом реагування та захисту права від такого порушення, яке вже відбулося.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга статті 651 ЦК України). З огляду на зміст припису абзацу першого вказаної частини інші випадки, ніж істотне порушення договору, для його зміни або розірвання у судовому порядку можуть бути встановлені законом або самим договором. Настання цих випадків зумовлює право сторони ініціювати у суді питання зміни чи розірвання відповідних правовідносин.

Порушення договору на предмет істотності суд оцінює виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що допустила порушення договору, не має значення ні для оцінки істотності порушення, ні для виникнення права вимагати зміни чи розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

У кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Мова йде не лише про грошовий вираз зазначеної шкоди, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданої порушенням договору шкоди із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

Інакше кажучи, для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише наявність порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно суттєвою є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати (аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункти 117-120)).

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою статті 652 ЦК України, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (частини перша та друга статті 652 ЦК України).

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта статті 652 ЦК України).

Справді, на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані обставини, що виникають після укладення договору, істотно порушують баланс інтересів сторін і суттєво знижують для кожної з них очікуваний результат договору. Право змінити чи розірвати договір у разі істотної зміни обставин, які були визначальними на час його укладення, направлене на захист сторін договору від настання ще більш несприятливих наслідків, пов`язаних із подальшим його виконанням за існування обставин, що відповідають характеристикам, визначеним у статті 652 ЦК України.

За загальним правилом у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, його можна змінити чи розірвати за згодою сторін. Можливість такої зміни або розірвання може бути обмежена, коли інше передбачає договір або випливає із суті зобов`язання (абзац перший частини першої статті 651 ЦК України).

Припис абзацу другого частини першої статті 652 ЦК України встановлює критерій, за яким для зміни чи розірвання договору на підставі цієї статті обставини, якими, укладаючи його, керувалися сторони, мають змінитися настільки, що, якби останні могли це передбачити, то б узагалі не уклали договір чи уклали б його на інших умовах. За відсутності істотної зміни обставин, зокрема за незначної їх зміни або за виникнення труднощів у виконанні договору, які сторони могли розумно передбачити, на підставі статті 652 ЦК України договір не можна змінити ні за згодою сторін, ні за рішенням суду.

Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, виходячи з принципу свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, частина перша статті 627 ЦК України), є винятковим заходом. Для застосування судом відповідного повноваження потрібна як сукупність чотирьох умов, визначених у частині другій статті 652 ЦК України, так і встановлення того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта цієї статті), тобто що таке розірвання буде необґрунтованим згідно з принципом «найменших негативних наслідків» для сторін договору (близькі за змістом висновки див. у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 вересня 2019 року у справі № 910/17469/18 (пункти 41-42), від 19 листопада 2019 року у справі № 910/9859/18 (пункти 37, 41-44), від 25 лютого 2020 року у справі № 922/2279/19 (пункти 8.8-8.12), від 19 липня 2022 року у справі № 910/14155/21 (пункт 8)).

Постановою Рівненського апеляційного суду рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено, визнано недійсним п. 1.4.2. Договору про поділ майна в натурі від 19 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. та зареєстрований в реєстрі за №656, у частині отримання ОСОБА_1 коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м., що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_4 , кадастровий номер 56246 895 00:06:040:0401 за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у які беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що після ухвалення постанови Рівненського апеляційного суду від 21 липня 2022 року, якою визнано недійсним п. 1.4.2. Договору про поділ майна в натурі від 19 червня 2019 року, у частині отримання ОСОБА_1 коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м. відбулася істотна зміна обставин, якими сторони керувались при укладенні договору. Вказана зміна обставин є істотною, оскільки обставини змінились настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або укладали б його на інших умовах.

До укладення спірного договору поділу майна в натурі, домоволодіння АДРЕСА_1 , належало сторонам на праві спільної часткової власності по частці кожній.

При укладенні оспореного договору кожен із співвласників отримав окремий цілий самостійний об`єкт нерухомого майна: за п.1.4.1. - ОСОБА_2 загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м.; ОСОБА_1 за п.1.4.2. договору - загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м.

В зв`язку з визнанням недійсним п. 1.4.2. Договору про поділ майна в натурі від 19 червня 2019 року, у частині отримання ОСОБА_1 коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м., розмір отриманого в порядку поділу майна суттєво змінився зменшилась частка ОСОБА_1 до 38,28 % , тобто змінилась істотна обставина, і змінилась настільки, що якби позивач могла б це передбачити, вона б не укладала спірний договір про поділ майна у натурі, або укладала б його на інших умовах, за якими б частки сторін при поділі спільної часткової власності були б рівними, або на умовах отримання компенсації за перевищення частки тощо.

Тобто, на стабільність договірних відносин сторін у даній справі вплинули непередбачувані для ОСОБА_1 обставини, що виникли після укладення договору (звернення ОСОБА_2 з позовом до суду про визнання недійсним договору в частині виділення ОСОБА_1 коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м та задоволення судовим рішенням вказаних вимог). Вказана обставина (зменшення розміру отриманої за договором площі будинку) істотно порушує баланс інтересів сторін і суттєво знижує очікуваний для ОСОБА_1 результат договору і подальше його виконання призведе до позбавлення позивача частки у майні, відповідно до неправомірного збільшення частки у майні відповідача.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позивачем доведено наявність одночасно умов, передбачених частиною третьою статті 652 ЦК України:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, оскільки відповідно до п.1.4. договору поділ будинку між сторонами здійснюється за їхньою згодою та на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 13 червня 2019 року № 3073, виданого комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1 не могла передбачити визнання недійсним договору в частині виділення їй частини приміщень;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які ОСОБА_1 не могла усунити після їх виникнення по всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, оскільки причиною зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору поділу майна, слугувало звернення ОСОБА_2 до суду з позовом та ухвалення судового рішення, яким визнано недійсним п. 1.4.2. Договору про поділ майна в натурі у частині отримання ОСОБА_1 коридору (№ 2-1) площею 7,0 кв. м., чим фактично зменшено частку ОСОБА_1 при поділі майна, що було у спільній частковій власності;

3) виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін та позбавляє ОСОБА_1 того, на що вона розраховувала при укладенні договору (набуття у власність майна, що дорівнювало б її частці у праві спільної сумісної власності);

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не впливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, відповідно рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що за результатом апеляційного перегляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір сплачений нею у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в сумі 1488 гривень.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 382, 384 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 листопада 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати укладений 19 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Договір про поділ майна в натурі (житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільної часткової власності сторін), посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 656.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1488 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 березня 2023 року.

Головуючий суддя І. В. Вейтас

Судді: Н. М. Ковальчук

С. В. Хилевич