ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/668/22
Провадження №2/477/128/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань - Джулікян А.В.,

без участі сторін,

розглянувши в м. Миколаєві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою в порядку суброгації,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (далі - ПрАТ «ПРОСТО-страхування») звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП), в порядку суброгації в сумі 14882 грн 18 коп.

На обґрунтування вимог зазначало наступне.

30 березня 2021 року на пр. Миру у м. Миколаєві відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Tesla Model 3», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Acura MDX», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , винним в скоєнні якого був визнаний останній.

На час ДТП автомобіль «Tesla Model 3» був застрахований в ПрАТ «ПРОСТО-страхування», а розмір страхового відшкодування за завданий збиток склав 33350 грн, який був сплачений в повному розмірі за відновлення автомобілю за замовленням власника.

Цивільна відповідальність водія автомобіля «Acura MDX» була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна», тому 17 листопада 2021 року воно сплатила ПрАТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування в сумі 18467,82 грн: розмір невідшкодованого збитку склав 14882 грн 18 коп (33350 грн - 18467.82 грн)

Таким чином просив стягнути з відповідача цю суму невідшкодованого збитку та судові витрати у виді судового збору в сумі 2481 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву з проханням здійснити розгляд справи без його участі, а позов задовольнити. Відповідач в судове засіданні не з`явився, про час та місце засіданні був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

30 березня 2021 року в м. Миколаєві по пр. Миру відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Tesla Model 3», р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Acura MDX», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 квітня 2021 року винним у ДТП був визнаний ОСОБА_1 (відповідач).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначають, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

При цьому нас ДТП автомобіль «Tesla Model 3» був застрахований в ПрАТ «ПРОСТО-страхування» відповідно до договору PKS.A№2000096 від 16 жовтня 2020 року.

Цивільна відповідальність водія автомобіля «Acura MDX» була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна» з франшизою -2600 грн.

Відповідно до страхового акту ПрАТ «ПРОСТО-страхування» від 12 травня 2021 року розмір страхового відшкодування склав 33350 грн, які в той же день платіжним дорученням № 8137 були сплачені особі, яка здійснила відновлення транспортного засобу за замовленням потерпілого власника.

В подальшому, 16 червня 2021 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 33350 грн, проте 17 листопада 2021 року останнім було сплачено ПрАТ «ПРОСТО-страхування» 18467 грн 82 коп.

Не погодившись з частковою сплатою, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулася з позовом до господарського суду м. Києва, рішенням якого від 01 червня 2022 року в задоволенні позову до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» було відмовлено, визнавши, що останнє правомірно сплатило зазначену страхову суму, розраховану з врахуванням індексу зносу транспортного засобу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з п.9 ч.1 ст. 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1. статті цього ж Закону визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4"Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до ст. 6 того ж Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із абзацом 1 пункту 22.1."Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.16 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

Згідно зі статтями 993 та ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (див. пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 у справі № 755/18006/15-ц).

Суброгація (від лат. "subrogare" - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.

Водночас регресом (з лат. "regressus" - зворотній рух) є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (див. пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17).

Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

За таких встановлених обставин та визначених норм закону з відповідача підлягає стягненню на користь позивача в порядку суброгації сума невідшкодованого збитку - 14882 грн 18 коп.

Крім того, згідно за ст. 141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481 грн та інші судові витрати, зокрема й витрати на правничу допомогу.

В позові, який був поданий представником позивача - адвокатом

Синюком С.Л. було зазначено про такі судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн, а на підтвердження їх понесення надані документи про перерахування коштів і розрахунок виконаних робіт, зокрема: консультація замовнику - 1000 грн, підготовчі дії - 2000 грн, підготовка та подання позову - 2000 грн.

Підпунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до судових витрат у виді витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Виходячи із положень ст. 134 та ст. 137 ЦПК України, дослідженням опису виконаних представником позивача робіт суд вважає, що вони мають завищений характер, зокрема, з врахуванням того, що замовлення на виконання робіт позивачем з адвокатом було не тільки на цю справу, а всього за вісімнадцятьма справами щодо страхових правовідносин, тому суд не вважає, що ним по кожній справі було потрачено кількість годин, визначених у "описі робіт" від 29 липня 2022 року.

Виходячи із зазначених вимог закону та встановлених обставин, з врахуванням задоволення позовних вимог, розмір відшкодування сплачених позивачем судових витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню в сумі 3000 грн.

За викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" відшкодування внаслідок дорожньо-транспортною пригоди в загальні й сумі 14882 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн 18 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" судові витрати у виді витрат на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривен.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2481 (дві тисячі вісімдесят одна) гривна 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня складання його повного текст.

Суддя Р.В. Козаченко