КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №758/29/22 Головуючий у І інстанції - Шевченко Т.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/3056/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Даньшиної І.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський сирзавод», Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди, -

установив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 , діючи у своїх інтересах, а також у інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Пирятинський сир завод», ПрАТ «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 вересня 2020 року водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по 103 км. автодороги сполученням Київ-Харків в напрямку м. Києва, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з задньою частиною напівпричепа-цистерни, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у зчеплення з вантажним автомобілем «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що перебував у нерухомому стані.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження та була доставлено до лікарні.

Водій ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні.

У період з вересня 2020 року по жовтень 2021 року ОСОБА_2 проходила стаціонарне лікування у НДЛС «Охмадит».

18 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано дитиною з інвалідністю підгрупи А та призначено соціальну допомогу до жовтня 2023 року.

29 листопада 2021 року старшим слідчим Бориспільського РУП ГУ Національної поліції Київської області Яциною С.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000339 від 06 вересня 2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Позивач зазначає, що в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, неповнолітній ОСОБА_2 і позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду.

У зв?язку із чим у позивача виникло право на її відшкодування за рахунок відповідачів на підставі ч.ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України.

Просила суд, стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь позивача, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 90000 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов?язану зі стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 157000 грн. витрат на лікування потерпілої ОСОБА_2 ; 13000 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров?я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

Стягнути з ТОВ «Пирятинський сирзавод» на користь позивача, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 987000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров?я в результаті дорожньо-транспортної пригоди;

Стягнути з ТОВ «Пирятинський сирзавод» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв?язку із заподіянням шкоди здоров?ю її доньці.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року, даний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає рішенням незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначила, що відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки закон встановлює винятки, за яких на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування: якщо вона виникла внаслідок непереборної сили, або умислу потерпілого.

Звертає увагу на те, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала; обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ним та шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не повинен відповідати за завдання шкоди внаслідок ДТП, яке сталося за участю водія ОСОБА_4 і призвело до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , оскільки відсутня вина водія у цьому ДТП, є помилковим, оскільки власник джерела підвищеної небезпеки відповідає за заподіяну ним шкоду за відсутності його вини та протиправної поведінки.

Позивач, скориставшись своїм правом вибору боржника, пред`явив свої вимоги саме до ПрАТ «Європейський Страховий Альянс», так як саме цей Страховик є відповідальною особою в силу договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладеного щодо транспортного засобу «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а ТОВ «Пирятинський сирзавод» є особою, яка відповідає в порядку ст.ст. 1166, 1172, 1194 ЦК України, оскільки відшкодовує шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Просила скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На вказану апеляційну скаргу ТОВ «Пирятинський сирзавод» подало відзив, обґрунтовуючи його тим, що 06 вересня 2020 року близько 09 годин 00 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючий автомобілем «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по 103 км. автодороги сполученням Київ-Харків в напрямку м. Київ, не впоравшись з керуванням у зв`язку з чим допустив зіткнення з задньою частиною напівпричепа-цистерни, реєстраційний номер НОМЕР_2 у зчепленні з вантажним автомобілем «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що перебував у нерухомому стані, у смузі для розвороту.

Тобто, під час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не перебував у русі, а стояв у смузі для розвороту.

Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху України, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Отже, настання дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо пов`язане з рухом транспортного засобу.

Причиною настання дорожньо-транспортної пригоди слугувало те, що водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не впоравшись з керуванням у зв`язку з чим допустив зіткнення з задньою частиною напівпричепа-цистерни, реєстраційний номер НОМЕР_4 у зчепленні з вантажним автомобілем «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що перебував у нерухомому стані, у смузі для розвороту, внаслідок чого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку інженерно-технічної експертизи №СЕ-19/111-20/49496-ІТ від 05 листопада 2020 року в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до п. 12.2. Правил дорожнього руху України.

Для оцінки дій водія «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у щепленні із напівпричіпом-цистерною марки «РЗ АЦПТ-11,5», державний номерний знак НОМЕР_2 , не потрібно спеціальних знань в галузі автотехніки...

Таким чином, водій ОСОБА_3 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдав шкоди здоров`ю та майну третіх осіб.

Виходячи з вищевикладеного, при порушенні ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, потерпілою особою внаслідок ДТП є: ОСОБА_2 - щодо шкоди заподіяної здоров`ю; ТОВ «Пирятинський сирзавод» - щодо шкоди, заподіяної майну, а саме: напівпричіпу-цистерні марки «РЗ АЦПТ-11,5», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Зазначає, що судом вірно встановлено відсутність належних та допустимих доказів того, що мали місце протиправні дії водія ТОВ «Пирятинський сирзавод», які б у свою чергу знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, у причинному зв`язку з виникненням такої дорожньо-транспортної пригоди знаходяться те, що водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не впоравшись з керуванням у зв`язку з чим допустив зіткнення з задньою частиною напівпричепа-цистерни, реєстраційний номер НОМЕР_2 у зчепленні з вантажним автомобілем «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що перебував у нерухомому стані, у смузі для розвороту, в наслідок чого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження.

На думку відповідача, позивачем було невірно кваліфіковано підстави для відповідальності за шкоду, заподіяну третій особі в результаті ДТП.

Крім цього, зазначає, що у зв`язку з тим, що неправомірність в діях водія ТОВ «Пирятинський сирзавод», - не була встановлена, останній не має будь-яких зобов`язань щодо сплати моральної шкоди Позивачу.

Звертає увагу також на те, що вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі: 987000 грн. - заподіяної ушкодженням здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та 1000000 грн. - яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю її дочці, - не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди.

Просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року залишити без змін.

Також, відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 подало і ПрАТ «Європейський Страховий Альянс», обґрунтовуючи його тим, що 03 грудня 2019 року ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО/1876911 з ТОВ «Пирятинський Сирзавод».

Забезпеченим транспортним засобом, зазначеним в Полісі є автомобіль МАЗ 5432, д.н.з. НОМЕР_3 .

06 вересня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій транспортний засіб Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , допустив зіткнення із задньою частиною напівпричепа - цистерни, д.н.з. НОМЕР_5 , що перебував у нерухомому стані у смузі для розвороту, за кермом перебував ОСОБА_4 .

Цивільно-правова відповідальність водія Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 застрахована за полісом ЕР/146738747, що діяв на момент ДТП 06 вересня 2020 pоку, в ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК».

Відповідно до полісу ЕР/146738747 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, - 260000 грн., майну - 130000 грн, франшиза - 2500 грн.

За фактом ДТП за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відносно водія ОСОБА_3 було відкрито провадження, внесене до ЄРДР за №0000339.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області від 29 листопада 2021 року в ході досудового розслідування встановлено, що 06 вересня 2020 року близько 09 год 00 хв., водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , не впоравшись з керуванням у зв`язку з чим допустив зіткнення з задньою частиною напівпричепа - цистерни, реєстраційний номер НОМЕР_5 , у зчепленні з вантажним автомобілем «МАЗ», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , що перебував у нерухомому стані, у смузі для розвороту.

Водій ОСОБА_4 в ході вказаного вище досудового розслідування був допитаний в якості свідка.

Згідно висновку інженерно-технічної експертизи №СЕ-19/111-20/49496-ІТ від 05 листопада 2020 року, в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до п.12.2 Правил дорожнього руху України.

Здійснити оцінку інших дій водія автомобіля «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 , не надається можливим, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, щодо причин зміщення автомобіля «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 , до місця зіткнення.

Для оцінки дій водія автомобіля «МАЗ», р.н. НОМЕР_3 , у щепленні із напівпричепом - цистерною марки «РЗ АЦПТ-11,5», державний номерний знак НОМЕР_2 , не потрібно спеціальних знань в галузі автотехніки, а тому дане питання не вирішувалось.

З урахуванням наведених обставин та доказів, зібраних у кримінальному провадженні 0000339, відсутні достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_3 в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Кримінальне провадження №0000339 відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Отже, на момент дорожньо-транспортної пригоди рухався лише транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_3 , що і знаходилось у причинно-наслідковому зв`язку із завданням шкоди усім потерпілим особам, в тому числі і ОСОБА_2 , відтак страховий випадок настав у ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_3 .

За полісом серії АО/1876911, укладеним з ПрАТ «Європейський страховий альянс», страховий випадок не настав, забезпечений за цим полісом транспортний засіб у момент дорожньо-транспортної пригоди у русі не перебував, правопорушень водієм ОСОБА_4 не зафіксовано, відтак він не був причиною отримання шкоди здоров`ю ОСОБА_2 .

Вважає, що Належним відповідачем за даним позовом в межах суми ліміту страхового відшкодування повинно бути ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК», а вимоги до ПрАТ «Європейський страховий альянс» заявлено без достатніх правових підстав.

Просило, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 вересня 2020 року близько 09год 00 хв., водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по 103 км автодороги сполучення Київ-Харків в напрямку м. Києва, не впоравшись з керуванням допустив зіткнення з задньою частиною напівпричепа-цистерни р.н. НОМЕР_2 у зчепленні з вантажним автомобілем марки «МАЗ» р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , що перебував у нерухомому стані у смузі для розвороту.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження та з місця була доставлено до КНП «Яготинської ЦРЛ», водій ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер в приміщенні КНП «Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування».

06 вересня 2020 року відомості за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000339.

Постановою старшого слідчого Бориспільського РУП ГУ Національної поліції у Київській області від 29 листопада 2021 року кримінальне провадження №0000339 закрито на підставі п. 2 . 1 ст. 284 КПК України, у зв?язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

З вказаної постанови вбачається, що в ході досудового розслідування кримінального провадження проведено ряд слідчих та процесуальних дій, однак, не встановлено об?єктивну та суб?єктивну сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

У кримінальному провадженні відсутні достатні докази для доведенні винуватості ОСОБА_3 в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Відповідно до висновку інженерно-технічної експертизи №СЕ-19/111-20/49496-ІТ від 05 листопада 2020 року в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до п. 12.2 Правил дорожнього руху України.

Здійснити оцінку інших дій водія автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , не надається можливим, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані щодо причин зміщення автомобіля марки «Рено» д.н. НОМЕР_1 , до місця зіткнення.

Для оцінки дій водія марки «МАЗ» р.н. НОМЕР_3 , у щепленні з напівпричепом - цистерною марки «РЗ АЦПТ-11,5», д.н. НОМЕР_2 , не потрібно спеціальних знань в галузі автотехніки, а тому дане питання не вирішувалось.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №158Д від 05 листопада 2021 року при вивченні медичної документації ОСОБА_2 виявлено ушкодження: садна на плечах, рани підбородку, важкий забій головного мозку з крововиливом під тверду та м?яку мозкові оболонки, перелом тіла 6 шийного хребця без змішення, правосторонній гідроторакс, перелом лівої ключиці, перелом 1 ребра справа, перелом поперечного відростку тіла першого грудного хребця справа, кома важкого ступеня.

Описані вище тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів можливо в час та за обставин, указаних у постанові, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя.

ОСОБА_2 09 вересня 2020 року поступила у відділення інтенсивної терапії Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охмадит» МОЗ України, в подальшому перебувала на стаціонарному лікуванні у відділеннях Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охмадит» МОЗ України у наступні періоди: з 05 січня 2021 року по 06 квітня 2021 року; з 12 травня 2021 року по 26 травня 2021 року; з 30 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року.

Судом також було встановлено, що 03 грудня 2019 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» укладено поліс обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО/1876911 з ТОВ «Пирятинський Сирзавод», за яким забезпечено транспортний засіб марки «МАЗ» д.н.з. НОМЕР_3 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» відповідно до полісу серії ЕР/146738747, з передбаченими страховими сумами: за шкоду, заподіяну життю, здоров?ю - 260000 грн.; майну - 130000 грн.; франшиза - 2500 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача до відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» із позовними вимогами про стягнення суми страхового відшкодування не ґрунтується на вимогах закону.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі того, що під час дорожньо-транспортної пригоди 06 вересня 2020 року перебував у русі лише транспортний засіб марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_3 .

Транспортний засіб марки «МАЗ» р.н. НОМЕР_3 , у щепленні з напівпричепом - цистерною марки «РЗ АЦПТ-11,5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , під час дорожньо-транспортної пригоди перебував у нерухомому стані у смузі для розвороту.

Отже, саме рух транспортного засобу марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 знаходився у причинно-наслідковому зв?язку із завданням шкоди потерпілій ОСОБА_2 , а відтак, страховий випадок настав у ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК», якою і було застраховано цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_3 .

Відтак, за полісом серії АО/1876911, укладеним з ПрАТ «Європейський страховий альянс», страховий випадок не настав, а доказів звернення позивача із заявою про настання страхового випадку до ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» матеріали справи не містять.

Крім цього, обставини наявності винних дій ТОВ «Пирятинський Сирзавод», протиправності таких дій, існування причинного зв?язку між ними та завданою моральною шкодою, а також протиправними діяннями заподіювача і вини останнього в заподіянні моральної шкоди позивачу, а так само неповнолітній ОСОБА_2 , доказами наявними в матеріалах справи не стверджуються.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того, статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Крім цього, Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» врегульовано відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров?ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 1.12 ст. 2 Закону, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року (справа №184/1461/20-ц), особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою.

Вина заподіювача шкоди не вимагається.

Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини).

Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили.

Тому її називають підвищеною.

Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. покладається на володільця джерела.

Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається.

До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду.

При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах: від 05 червня 2019 року (справа №466/4412/15); від 15 серпня 2019 року (справа №756/16649/13); від 02 жовтня 2019 року (справа №447/2438/16); від 11 грудня 2019 року (справа №601/1304/15).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз положень ст.ст. 21, 23, 27 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що звернення позивача до відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» із позовними вимогами про стягнення суми страхового відшкодування не ґрунтується на вимогах закону, а позовні вимоги до страховика транспортного засобу марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 - ПрАТ «Страхова компанія «ВАН КЛІК» в межах ліміту відповідальності останнього, позивачем заявлені не були.

Обґрунтованим є і висновок суду першої інстанції про відсутність доказів наявності винних дій ТОВ «Пирятинський Сирзавод», протиправності таких дій, існування причинного зв?язку між ними та завданою моральною шкодою, а також протиправними діяннями заподіювача і вини останнього в заподіянні моральної шкоди позивачу.

Як роз`яснив Верховний суд України у постанові пленуму №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що саме рух транспортного засобу марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 знаходився у причинно-наслідковому зв?язку із завданням шкоди потерпілій ОСОБА_2 .

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 13 березня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба