Справа № 459/1452/22
Провадження № 2/459/233/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

17 лютого 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Жураковського А.І.

з участю секретаря судового засідання Маїк А.В.

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

30.01.2023 суд ухвалив рішення про задоволення позову у цій справі.

Представник позивача подав заяву про стягнення з відповідача 70 583,11 грн. компенсації витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вимог покликається на ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а також договір про надання правничої допомоги від 18.06.2022, квитанцію № 0.0..1 від 20.06.2022, акт про прийняття-передачу наданих послуг від 02.02.2023.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач у судовому засіданні повністю заперечив заяву про стягнення витрат на правову допомогу. Вважає, її безпідставною,необґрунтованою, а розхмір витрат завищеним.

Дослідивши докази, вислухавши пояснення відповідача, суд прийшов до такого висновку.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30.01.2023 позов задоволено без вирішення питання про розподіл судових витрат на правову допомогу.

03.02.2023 представник позивача подав заяву про стягнення з відповідача судових витрат на допомогу адвоката у загальній сумі 70 583,11 грн., з яких 5000 грн. витрати на професійну правничу допомогу, безпосередньо пов`язані з розглядом справи, та 65 583, 11 грн. витрати у формі «гонорару успіху», опосередковано пов`язані з розглядом справи, які саме в такій сумі знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з розглядом справи.

Розмір таких витрат підтверджують такі документи: договір про надання правничої допомоги від 18.06.2022, квитанцію № 0.0..1 від 20.06.2022, акт про прийняття-передачу наданих послуг від 02.02.2023.

Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката.

За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч. 2 ст. 137, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Як вказано у постанові КЦС ВС у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020 р., суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин в яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Виходячи з приписів ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату правничих послуг адвоката є не співмірним з складністю справи та наданих ними послуг; часом, витраченим на надання відповідних послуг; обсягом наданих адвокатами послуг.

Зокрема, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження; надані послуги є типовими і не характеризуються особливою складністю; результат вирішення справи не міг вплинути на репутацію позивача, справа не викликала публічний інтерес.

Крім того, відповідач категоричного не погодився із розміром витрат на правничу допомогу, та просив відмовити у задоволенні таких вимог.

Відтак суд вважає необхідним зменшити витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи із засад справедливості та розумності, фінансового стану обох сторін, суд вважає достатньою сумою у розмірі 20 000,00 грн.

Враховуючи викладене, заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

У решті вимог відмовити.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.02.2023.

Суддя: А. І. Жураковський