У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/966/20

11 січня 2023 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду селища Богородчани скаргу (заяву) представника боржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення державного виконавця,

в с т а н о в и в :

02 січня 2023 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області через систему «Електронний суд» надійшла зазначена скарга (заява) в якій просили суд, визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвського В.В. від 13 грудня 2022 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 15601 грн. та постанови від 15 грудня 2022 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_2 додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 15601 грн.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Куценку О.О.

03 січня 2023 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області через систему «Електронний суд» надійшла зазначена уточнена скарга (заява) представника боржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення державного виконавця з додатковим обгрунтуванням заявлених вимог та клопотання про поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця.

Ухвалою від 03 січня 2023 року було прийнято до розгляду скаргу представника боржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення державного виконавця, призначено розгляд скарги на 14 годину 00 хвилин 11 січня 2023 року.

05 січня 2023 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області через систему «Електронний суд» надійшло клопотання (заява) про доповнення скарги представника боржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 в якій він просив визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвського В.В., яка полягає у невинесені постанови про зупинення виконавчого провадження за ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду по справі №338/966/20 від 04 червня 2021 року про поновлення оскарження рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 20220 року.

Ухвалою суду від 10 січня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в частині щодо клопотання (заява) про доповнення скарги від 05 січня 2023 року, представника боржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 в якій він збільшив розмір заявлених вимог за скаргою, просив визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвського В.В. , яка полягає у невинесені постанови про зупинення виконавчого провадження.

11 січня 2023 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області через систему «Електронний суд» надійшло клопотання (заява) про доповнення скарги представника боржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення державного виконавця з додатковим обгрунтуванням заявлених первісних вимог за скаргою.

В судове засідання по розгляду скарги учасники не з`явились, їх неявка згідно положень ч.2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скаргита відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши скаргу представника боржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 з клопотаннями (заявами про доповнення скарги) та надані в її обгрутування письмові докази та витребувані із Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, установленими статтею 450 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Отже, як право на звернення зі скаргою в порядку цивільного судочинства, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням, яке вчиняється відповідним відділом державної виконавчої служби чи приватним виконавцем.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Разом з тим ч. 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Ця норма узгоджується з правилами адміністративної юрисдикції, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України (у зазначеній редакції), що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 15 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Таким чином, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Встановлено, що боржником оскаржуються постанова в.о. начальника Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвського В.В. від 13 грудня 2022 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 15601 грн. та постанова від 15 грудня 2022 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_2 додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 15601 грн.

Таким чином, боржником оскаржуються постанови державного виконавця не з приводу виконання судового рішення по цивільній справі 338/966/20, а щодо постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Отже, за правилами адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку, ніж у суді адміністративної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово робила висновок, що з огляду на те, що скаргу подано на дії державного виконавця з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, підвідомчість спору належить адміністративному суду (постанови від 14 березня 2018 року, від 14 листопада 2018 року у справі N 161/15523/17, від 06 лютого 2019 року у справі N 678/1/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі N 346/79/17).

З огляду на наведені положення скаргу належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, відповідно до пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України суддя повинен відмовити у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У випадку, якщо провадження у справі вже відкрито, але під час розгляду з`ясувалося, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то за пунктом першим частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, згідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, з врахуванням положень ч.9 ст.10 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 255, 260, 447-449 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по цивільні справі за скаргою представника боржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення державного виконавця закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення.

Суддя: