Справа № 203/2371/23
Провадження № 2-з/0203/35/2023
УХВАЛА

05.05.2023 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись із заявою адвоката Величко Віктора Юрійовича, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ СІТІ ЛЮКС», про забезпечення позову,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ТОВ «КОМФОРТ СІТІ ЛЮКС» до ОСОБА_1 , в якому третьою особою без самостійних вимог зазначений ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно.

Одночасно з позовною заявою представником ТОВ «КОМФОРТ СІТІ ЛЮКС» адвокатом Величко В.Ю. подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позовних вимог наклавши арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 192,1 кв.м., житловою площею 70,7 кв.м., а також заборонивши відчуження та розпорядження будь-яким способом, внесення до статутного капіталу будь-яких господарських товариств чи інших юридичних осіб, передавати в іпотеку або інше забезпечення цього житлового будинку, заборони відповідачу та будь-яким іншим особам користуватись цим будинком, проводити в ньому будь-які ремонтні роботи (поточні та/або капітальні, здійснювати реконструкцію, перепланування, а також будь-які поліпшення цього нерухомого майна. Крім того, представник позивача просить заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного житлового будинку.

Заява мотивована тим, що між позивачем та ОСОБА_2 , який зазначений в позовній заяві третьою особою без самостійних вимог, було укладено договір про спільну забудову земельної ділянки, яка перебувала в оренді у ОСОБА_2 . На підставі цього договору позивачем здійснено будівництво спірного нерухомого майна, щодо якого видано сертифікат про його відповідність вимогам будівельних норм та правил, проектній документації та готовність до експлуатації, а також присвоєно адресу: АДРЕСА_1 . Разом з тим, право власності на цей будинок безпідставно зареєстроване за відповідачем, у зв`язку з чим до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська було подано позов про визнання права власності на це майно та скасування державної реєстрації права власності за відповідачем. Якщо не вжити відповідні заходи щодо забезпечення позову, відповідач може продати або відчужити спірне майно іншим чином, внести його до статного капіталу юридичної особи чи передати в іпотеку, здійснити його перебудування. Представник позивача вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову, про які він зазначає в своїй заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Саме такі заходи забезпечення позову, на думку представника позивача, є співмірними із позовними вимогами та здатні забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, усунути ризики відчуження майна та зробити можливим реалізацію в майбутньому акту правосуддя у разі задоволення позову.

В подальшому позивачем було подано заяву про залучення співвідповідача та уточнено заяву про забезпечення позовних вимог, які мотивовані тим, що в день подання позову відповідач ОСОБА_1 здійснив відчуження спірного будинку на користь ОСОБА_3 , у зв`язку з чим виникли додаткові підстави для забезпечення позовних вимог. З цих мотивів, представник позивача додатково просить суд в якості забезпечення позовних вимог встановити для ОСОБА_3 аналогічні заборони як і до відповідача ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, вивчивши доводи представника позивача, а також подані матеріали, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Як роз`яснено в п.1, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Подана заява про забезпечення позовних вимог відповідає вимогам ЦПК України, за її подання сплачено судовий збір у встановленому порядку та розмірі. Провадження у цивільній справі № 203/2371/23 відкрито ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 травня 2023 року згідно виключної підсудності (ст. 30 ЦПК України) за місцезнаходженням спірного нерухомого майна.

Після надходження підтвердження зарахування судового збору за розгляд заяви про забезпечення позовних вимог до спеціального фонду бюджету заява може бути розглянута судом.

За змістом ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Так, позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

До позовної заяви додані копія договору оренди землі між територіальною громадою міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий № :06:033:0128 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, посвідчений 25.07.2016 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Літаш І.П. за реєстром №1037, копія договору від 15 липня 2016 р. про спільну забудову земельної ділянки між позивачем та ОСОБА_2 відносно вказаної ділянки, копію сертифікату серії ДП № 78 про відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та його готовність до експлуатації, та рішення виконкому Дніпровської міської ради № 103, яким новозбудованому об`єкту визначено нову адресу: АДРЕСА_1 . Також надано копію протоколу розподілу результатів будівництва вказаного майна, в якому визначена частка позивача.

Крім того, згідно доданої до позовної заяви копії рішення державного реєстратора № 67424472 від 02 травня 2023 року про відмову в проведенні реєстраційних дій наразі право власності на новозбудоване нерухоме майно було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна від 04 травня 2023 року № 331177576 право власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за відповідачкою ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу з відповідачем ОСОБА_1 , укладеним 02 травня 2023 року.

Вказані обставини в їх сукупності дозволяють дійти висновку, що між сторонами дійсно виник спір відносно об`єкту нерухомого майна, щодо якого представник позивача просить вжити заходи забезпечення позовних вимог, та про необхідність забезпечення позовних вимог для його вирішення. З огляду на викладене, враховуючи, що предметом спору є право власності на нерухоме майно, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що втрачається як такий правовий сенс звернення до суду, порушується гарантований Конституцією України та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року принцип ефективного захисту прав громадян. Фактично, з можливим відчуженням спірного майна або його переробкою, реконструкцією позивач повністю позбавляється можливості відновити свої права на нерухоме майно в обраний ним спосіб захисту.

Слід окремо зауважити, що факт відчуження спірного майна відповідачем ОСОБА_1 одразу після пред`явлення позову до нього є додатковим свідченням необхідності забезпечення позовних вимог.

Тому суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити представник позивача, а саме: накладення арешту на спірний житловий будинок та заборона його відчуження та розпорядження ним будь-яким способом, внесення його до статутного капіталу будь-яких господарських товариств чи інших юридичних осіб, передачі його в іпотеку або інше забезпечення цього житлового будинку, заборони відповідачу та будь-яким іншим особам проводити в цьому буднику будь-які ремонтні роботи (поточні та/або капітальні, здійснювати реконструкцію, перепланування , а також будь-які поліпшення цього нерухомого майна, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Щодо заходу забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу користування житловим будинком АДРЕСА_1 , то безпідставне вжиття такого заходу забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів цієї особи на повагу до її приватного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» способом забезпечення реального виконання заборони на відчуження та розпорядження нерухомим майном є встановлення заборони суб`єктам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, на вчинення таких дій відносно спірного нерухомого майна.

Таким чином, з огляду на викладене вище, з урахуванням обсягу позовних вимог, а також встановивши відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та їх співмірність, суд доходить висновку, що заява представника позивача адвоката Величка Віктора Юрійовича про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Також суд зазначає, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, відповідно до ч.3ст.154 ЦПК України, оскільки заборона на відчуження майна сама по собі не спричиняє завдання збитків відповідачам, а заборона на реконструкцію та перепланування новозбудованого будинку також не спричиняє істотної шкоди їх інтересам. У разі наявності таких збитків відповідачі не позбавлені права подати до суду клопотання про застосування зустрічного забезпечення..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 153, 154, 157, 258-261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву адвоката Величко Віктора Юрійовича, діючого в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ СІТІ ЛЮКС» (, адреса: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21-Г), про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 192,1 кв.м., житловою площею 70,7 кв.м.

Заборонити відповідачам ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ), а також будь-яким іншим особам відчуження та розпорядження будь-яким способом, внесення до статутного капіталу будь-яких господарських товариств чи інших юридичних осіб, передавати в іпотеку або інше забезпечення житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 192,1 кв.м., житловою площею 70,7 кв.м.

Заборонити відповідачам ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ) а також будь-яким іншим особам проводити будь-які ремонтні роботи (поточні та/або капітальні) в житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 192,1 кв.м., житловою площею 70,7 кв.м., здійснювати його реконструкцію, перепланування, а також будь-які поліпшення цього нерухомого майна.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 192,1 кв.м., житловою площею 70,7 кв.м., крім проведення реєстраційних дії за цією ухвалою.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки до 05 травня 2026 року.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя С.В. Єдаменко