головуючий у суді І інстанції Колесник О.М.
провадження № 22-ц/824/2619/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

22 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 13 квітня 2011 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 13 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань відповідачем за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 30 квітня 2018 року становить 113 587 грн 44 коп. та складається з: 10 124 грн 45 коп. - заборгованості за кредитом, 103 462 грн 99 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13 квітня 2011 року по 29 вересня 2017 року.

Заочним рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року задоволено позов АТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08 вересня 2021 року скасовано заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року, призначено справу до нового розгляду.

Позивач звернувся із заявою про зменшення позовних вимог та просить стягнути заборгованість у розмірі 31 233 грн 41 коп., яка складається з: 10 124 грн 45 коп. - заборгованості за кредитом, 21 108 грн 96 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13 квітня 2011 року по 30 вересня 2020 року.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати Дарницького районного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що

судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що регулюють правовідносини із використанням спеціальних платіжних засобів - платіжних карток;

позивачем надані належні та допустимі докази у справі, розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору, відповідачем вказані докази не спростовані, - а доказування лежить на сторонах судового процесу;

відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Відповідач підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами;

АК КБ «Приватбанк» додав до позовної заяви самі ті Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи, які діяли на момент укладення договору та з якими було ознайомлено відповідача. Саме на відповідача покладено обов`язок доведення, що він не був ознайомлений з Умовами, Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Відповідач зобов`язався самостійно ознайомитися зі усіма змінами на сайті банку;

судом першої інстанції належним чином не досліджений поданий стороною доказ - розрахунок заборгованості за кредитним договором, не перевірено його, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - суд першої інстанції повинен був навести у рішенні свій розрахунок, що зроблено не було.

Відповідач, у визначений ухвалою суду строк, скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, де заперечив щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції та вказав на те, що відповідачем за період з 12 травня 2011 року по 04 листопада 2015 року згідно з наданого позивачем розрахунку сплачено грошові кошти в рахунок погашення у розмірі 37 471 грн 88 коп., відтак сума заборгованості за тілом кредиту не перевищує суму внесених відповідачем коштів в рахунок повернення кредитних коштів, а томі заборгованість по тілу кредиту не підлягає стягненню, оскільки відповідачем повернута сума фактично отриманих коштів. Заборгованість відповідача перед позивачем відсутня.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

13 квітня 2011 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник АТ КБ «ПриватБанк») (а.с. 12).

Сторонами у справі не оспорюється, що відповідач отримав кредитну картку «Універсальна» та кредит у розмірі 13 000 грн у вигляді встановленої кредитної лінії на цю платіжну картку.

Відповідно до змісту анкети-заяви вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 12 зворот).

Також, з матеріалів справи вбачається 13 квітня 2011 року відповідачем підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», яка містить умови щодо базової процентної ставки у розмірі 10 % річних (а.с. 13).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 31 серпня 2020 року відповідачем сплачено 37 471 грн 88 коп. за період з 01 січня 2011 року по 31 серпня 2020 року (а.с. 79).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, до заяви про зменшення розміру позовних вимог, станом на 30 вересня 2020 року становить 31 233 грн 41 коп. та складається з: 10 124 грн 45 коп. - заборгованості за кредитом, 21 108 грн 96 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13 квітня 2011 року по 30 червня 2019 року (а.с. 135-142).

Разом з тим, з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 13 квітня 2011 року банк збільшив відсоткову ставку з 10 % до 36 %, з 01 січня 2013 року - до 30 % та з 01 вересня 2013 року - до 34,8 %, з 01 квітня 2015 року - до 43,2 %.

Відповідно до частин 1-4 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Жодних доказів про те, що відповідач був повідомлений про зміну процентної ставки позивачем не додано.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за простроченим тілом кредиту та нарахованим відсоткам не у розмірі 10 % як у довідці про умови кредитування, а у збільшеному розмірі.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин 13 квітня 2011 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом 23 липня 2018 року.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату заборгованості за простроченим тілом кредиту та нарахованим відсоткам у збільшеному розмірі, надані банком Умови та правила надання банківських послуг» та Тарифи Банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що зміна відсоткової ставки з 10 % була проведена банком з порушенням умов договору, доказів укладення договору стосовно застосування підвищеної процентної ставки на заборгованість не надано, дослідивши розрахунок заборгованості (а.с. 135-142) та довідку АТ КБ «Приватбанк» від 31 серпня 2020 року (а.с. 79), виписку з особового рахунку відповідача (110-117), довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» (а.с. 13) колегія апеляційного суду здійснює власний розрахунок заборгованості відповідача, що становить 20 810 грн 11 коп. та складається з:

заборгованості за кредитом - 10 124 грн 45 коп.,

заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 13 квітня 2011 року по 30 червня 2019 року - 10 685 грн 66 коп. (13 000 грн* 10%*/365*3001 день).

Оскільки, відповідачем за спірний період сплачено 37 471 грн 88 коп., то заборгованість за кредитом фактично погашена.

Помилковість висновків суду першої інстанції про те, що сторони не обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків (10 %) на правильність рішення суду першої інстанції не вплинуло, оскільки суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку повернуті АТ КБ «ПриватБанк», відповідач не має заборгованості перед позивачем, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська