КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/104/22 Головуючий у суді І інстанції: Коренюк А.М.
провадження №22-ц/824/7601/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Руденка Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором та пені за неналежне виконання зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором та пені за неналежне виконання зобов'язання.

Позов мотивований тим, що 01.12.2020 року між нею (замовником) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) укладено Договір купівлі-продажу наступного товару: диван «Вавилон А» вартістю 15 759 грн, диван «Вавилон 2» вартістю 7 920 грн, 4 стільці «Жур 7» вартістю 6 000 грн, 1 табурет вартістю 500 грн, із яких стільці та табурет вподальшому були повернуті продавцю, а гроші - покупцю.

На виконання умов договору нею, як покупцем, здійснено попередню оплату товару в сумі 9 500 грн відповідно до квитанції до касового ордера від 01.12.2020 року № 19129.

Як вбачається із замовлення № 19129 повна вартість меблів склала 30 000 грн, а строк доставки визначений до 01.01.2021 року.

16.12.2020 року ФОП ОСОБА_2 було здійснено доставку меблів, на підставі чого вона сплатила решту товару у розмірі 20 500 грн, що підтверджується квитанцією до касового ордера від 26.12.2020 року № 19129.

Проте, в ході доставки меблів нею виявлені значні недоліки товару, у зв`язку із чим 27.12.2020 року відповідачка забрала диван «Вавилон А» та дерев`яні бильця від дивану «Вавилон 2» для усунення недоліків, що підтверджується розпискою, але недоліки товару не були усунені, товар не повернутий, 18.11.2021 року вона направила вимогу про повернення грошових коштів.

Станом дійсний час недоліки товару дивану «Вавилон А» та дерев'яні бильця від дивану «Вавилон 2» загальною вартістю 23 679 грн продавцем не усунені, а диван «Вавилон А» не доставлений покупцю, диван «Вавилон 2» не може використовуватися за призначенням з підстав відсутності у нього бильців. Грошові кошти також не були їй повернуті.

Зважаючи на істотний недолік придбаного товару (меблів), які не усунені протягом 14 днів, такі недоліки набули статусу значних недоліків в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку із чим покупець може розірвати договір та вимагати повернення грошових коштів.

Враховуючи, що покупець повідомив продавця про розірвання договору та повернення сплачених ним грошових коштів, прострочення боржником виникло з 11.01.2021 року, й те, що нею сплачено за товар 23 679 грн, нараховані на підставі ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» 3% від загальної вартості замовлення за кожен день прострочення, що складає 220 214 грн 70 коп. пені.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, адвокат Руденко А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказував, що не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення суми стягнення у розмірі 23 679 грн є не обгрунтованою, оскільки з боку позивача заявлено до стягнення 23 679 грн, що є вартістю дивану "Вавилон А" та дивану "Вавилон 2", вимоги з приводу стільців "Жур 7" - 4 шт. та табурету "КТП" - 1 шт. покупець не заявляла, оскільки нею вони були повернуті продавцю на підставі чого останнім було повернуто сплачені грошові кошти, а тому на думку покупця вказане і є належним обгрунтуванням заявленої до стягнення грошової суми. Вказує, що відповідачем не було надано заперечень з приводу неправильного визначення боргу, контррозрахунку суду не надано.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції з приводу того, що договір не містить істотних умов, оскільки між сторонами було укладено договір купівлі-продажу меблів у спрощений спосіб шляхом оформлення замовлення № 19129 від 01.12.2020, замовлення містить наступну інформацію: назва товару та його ціна, дата доставки замовлення (строк), адреса замовника. Таким чином, замовлення містить предмет, ціну, строк виконання та передбачає обов'язок продавця поставити меблі у квартиру покупця. Зазначає, що не можна вважати належним виконанням умов договору купівлі-продажу з боку ФОП ОСОБА_2 доставка меблів у квартиру покупця та їх повернення продавцю для усунення недоліків без їхньої подальшої передачі ОСОБА_1 ..

Щодо істотних недоліків товару, зазначає, що в ході доставки під час огляду меблів ОСОБА_1 було виявлено недоліки товару у зв`язку з чим 27.12.2020 року ФОП ОСОБА_2 забрала диван "Вавилон-2" та дерев`яних підлокітників від дивану "Вавилон-А" для усунення недоліків про, що свідчить розписка та акт складений покупцем. Вивіз 27.12.2020 року продавцем дивану "Вавилон-2" та дерев`яних підлокітників від дивану "Вавилон-А" для усунення недоліків підтверджується обставинами зазначеними відповідачем у відзиві на позов та актом № 28/12 передачі-приймання матеріальних цінностей від 28.12.2020 за яким ФОП ОСОБА_2 передала товар ФОП ОСОБА_3 для усунення недоліків указаних листом-претензією. Таким чином, за наслідками виявлення недоліків товару - диванів, які продавець не усунув протягом 14 днів (з 27.12.2020 року по 10.01.2021 року) такі недоліки набули статусу значних недоліків в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів" з урахуванням чого покупець має право розірвати договір та вимагати повернення грошових коштів.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказував, що ОСОБА_1 зверталась до ФОП ОСОБА_2 , із заявою про розірвання договору від 02.04.2021 року, в якій просила поставити меблі з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. протягом 14 днів з моменту отримання такої заяви, а в разі їх не поставлення у зазначений строк повернути сплачені кошти.

19.11.2021 року ОСОБА_1 надіслала ФОП ОСОБА_2 , вимогу від 18.11.2021 року про повернення грошових коштів на дві різні адреси: на адресу магазину "точки продажу" ФОП ОСОБА_2 та на офіційну адресу реєстрації. Вказані вимоги було направлено цінним листом з описом вкдладенні "кур'єром", проте вони повернулись за закінчення терміну зберігання.

Вказує, що матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань щодо поставки оплаченого позивачем товару, розміру заборгованості відповідає фактичним обставинами та на момент прийняття рішення доказів поставки товару або повернення сплачених позивачем коштів відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 23 679 грн боргу за непоставлений товар (попередньої оплати) підлягають задоволенню.

12 квітня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що для того щоб вирішити питання про стягнення коштів (відшкодування збитків) за договірними відносинами, як того просив позивач, щодо такого договору необхідно вирішити питання про його розірвання (в частині), як регламентовано ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів», й оскільки така вимога позивачем не ставилась, суд дійшов до висновку, що вимога про стягнення коштів підлягає відмові у задоволенні, як вимога, яка не забезпечена правильно обраним способом захисту порушеного права, а зважаючи на принцип диспозитивності, суд не вправі виходити за межі позовних вимог. Також вказав на недоведеність істотних недоліків товару.

Також суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вимоги щодо стягнення пені свої висновки обгрунтовував тим, що зважаючи на відсутність підстав для відшкодування збитків, відсутні підстави й для стягнення неустойки (пені), як похідних вимог від основної вимоги.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається тільки за згодою сторінки, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішення суду на вимогу з однієї сторінки у разі істотного порушення договору іншою стороною в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таке відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця).

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до ч. 1, 3, 5, 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1)розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

За положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

Відповідно до ч. 4 ст. 692 ЦК України якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Встановлено, що відповідно до Замовлення № 19129 від 01.12.2020 року позивачем (замовником) замовлено у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (виконавець) меблі : диван «Вавилон А» вартістю 15 759 грн., диван «Вавилон 2» вартістю 7 920 грн., 4 стільці «Жур 7» вартістю 6 000 грн., 1 табурет вартістю 500 грн., всього на загальну суму 30 000 грн. (а.с. 8).

На виконання умов договору позивачем, як покупцем, здійснено попередню оплату товару в розмірі 9 500 грн. відповідно до квитанції до касового ордера від 01.12.2020 року № 19129, й при здійсненні доставки меблів сплачено решту коштів - 20 500 грн., що підтверджується квитанцією до касового ордера від 26.12.2020 року № 19129, всього на загальну суму 30 000 грн. (а.с. 9).

Як вбачається із замовлення № 19129 строк доставки меблів визначений до 01.01.2021 року.

Відповідно до розписки ФОП ОСОБА_2 від 27.12.2020 року, виконавцю повернуто диван «Вавилон» для ремонту, який вона зобов`язалась повернути після гарантійного ремонту обслуговування (а.с. 10).

Відповідно до акту від 27.12.2020 року, який складений ОСОБА_1 , в присутності двох свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вбачається, що у зв`язку з недоліками дивану "Вавилон-А" та дивану "Вавилон-2" ФОП ОСОБА_2 забрала на ремонт диван "Вавилон-2" в повній комплектації та з дивану кутового "Вавилон-А" бильця сам диван "Вавилон-А" забирати відмовилась, що підтверджують свідки своїми підписами (а.с. 11).

28.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_2 з заявою, в якій просила на підставі ст. 8 ЗУ "Про захист прав споживачів" повернути їй кошти в повному обсязі в сумі 23679 грн, так як ОСОБА_1 від ремонту відмовилась, меблями не користувалась, куплені та доставлені меблі 26.12.2020 не відповідають якості (а.с. 12-13).

Відповідно до наданої відповіді ФОП ОСОБА_2 від 26.01.2021 року на вищезазначену заяву від 28.12.2020 року, з якої вбачається, що у ході передачі виготовлення та доставлених в повному обсязі меблів 26.12.2020 ОСОБА_1 було надано інструкцію з користування меблями, акт прийому-передачі, гарантійний талон та певну інформацію щодо товарів. Під час монтажу та огляду меблів ОСОБА_1 здійснила повний розрахунок за замовлення, чим підтвердила виконання ФОП ОСОБА_2 договору в повному обсязі та отримання товарів належної якості (а.с. 14-16).

Також зазначено, що ОСОБА_1 в телефонному режимі було озвучено бажання повернути стільці та табурети ніби-то через те, що колір оббивки уже не подобається, незважаючи на те, що він чітко відповідає тому кольору, який місяць тому подобався ОСОБА_1 і був узгоджений нею разом з її дизайнером в день замовлення 01.12.2020 року. Також ОСОБА_1 по телефону було зазначено про виявлення в дивані, який зроблений під індивідуальне не стандартне замовлення, незначних недоліків, які полягають у неналежному кріпленні тримачів накладок підлокітників дивану. В ході цієї розмови було погоджено, що наступного дня, тобто 27.12.2020 року, приїдуть за адресою ОСОБА_1 відповідні працівники для усунення недоліків (а.с. 14-16).

27.12.2020 року в другій половині дня по приїзду за адресою доставки та монтажу меблів наймані кваліфіковані працівники запропонували ОСОБА_1 на місці усунути недоліки, однак ОСОБА_1 наполягала на тому, щоб таке усунення відбулося на фабриці, де ці меблі виготовлялися. ФОП ОСОБА_2 погодилась на побажання ОСОБА_1 і пообіцяла за два дні повернути меблі з усунутими недоліками, оскільки вони були неістотними і багато часу на їх усунення не потребують. Після цього частина дивану індивідуального замовлення з недоліками була завантажена та доставлена на меблеву фабрику в місто Черкаси (ФОП ОСОБА_3 ), і 29.12.2020 року отримані на фабриці і привезені до міста Києва, про що ОСОБА_1 було повідомлено по телефону. Однак, ОСОБА_1 цього дня заперечувала бажання отримати доставку та змонтувати меблі за її адресою і надала письмову заяву, якою вже вимагала повернення коштів за дивани (а.с. 14-16).

Також ФОП ОСОБА_2 у вказаній відповіді зазначила, що оскільки виготовлене та доставлене ОСОБА_6 замовлення диванів індивідуального характеру було належної якості і після доставки диванів ОСОБА_6 виявлено недолік, який не є істотним в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", а той незначний, неістотний недолік усунуто в той же день після його виявлення, і після усунення недоліку товар не змінюється, а повністю відповідає (замовленню № 19129), зазначила що вимоги ОСОБА_1 щодо повернення коштів є безпідставними, а тому не можуть бути задоволені (а.с. 14-16).

Також встановлено, що 19.11.2021 року ОСОБА_1 надіслала ФОП ОСОБА_2 вимогу від 18.11.2021 року про повернення грошових коштів на дві різні адреси: на адресу магазину "точки продажу" ФОП ОСОБА_2 та на офіційну адресу реєстрації. Вказані вимоги було направлено цінним листом з описом вкладенні "Кур'єром", проте вони повернулись за закінченням терміну зберігання (а.с. 17-34).

Встановлено, що відповідно до Акту № 28/12 передачі-приймання матеріальних цінностей від 28.12.2020 року, диван Вавілон-2 НС (№66104) та складові частини (підлокотники) кутового дивана Вавілон-А (№66103) були передані ФОП ОСОБА_3 , який зобов`язувався повернути отримані за актом матеріальні цінності після усунення недоліків, указаних листом претенцією (а.с. 69).

З Акту від 28.12.2020 року вбачається, що після ретельного огляду та детальної перевірки матеріальних цінностей, отриманих згідно Акту № 28/12 Комісія Виробника дійшла висновку: Диван Вавілон-2 НС (№66104) не має жодних недоліків та дефектів, виготовлений згідно ГОСТу № 19917-93 зі змінами, не потребує ремонтних дій і має бути повернутий ФОП ОСОБА_2 у первинному вигляді. Складові частини (підлокітники) кутового дивана Вавілон-А (№66103) не мають суттєвих недоліків, не потребували демонтажу та транспортування на фабрику, а могли бути усунені на місці. Для усунення недоліку виконані дії по точному регулюванню декоративних елементів підлокітників та повернуті ФОП ОСОБА_2 (а.с. 70).

З матеріалів справи убачається, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання щодо безоплатного усунення недоліків товару, про що свідчить акт № 28/12 від 28.12.2020 року (а.с. 69).

Вбачається, що особа обрала спосіб захисту свого порушеного права та пред`явила продавцю вимогу щодо усунення недоліків товару, які у строк, визначений законом, було усунуто.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача зазначив, що після усунення недоліку виявленого позивачкою, остання відмовилась отримувати товар, що позивачем визнається.

Також встановлено, що на адресу ОСОБА_1 неодноразово надсилалися повідомлення з проханням прийняти в зручний для неї час частину меблів, що підтверджується накладною № 331 від 04.03.2021 року, № 211 від 15.06.2021 року, описами вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 71-75).

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 23679 грн, оскільки позивачем не доведено жодним доказом наявність істотних недоліків товару, та вимог про стягнення пені, оскільки такі позовні вимоги є похідними.

Доводи апеляційної скарги про те, що придбаний ним товар має істотні недоліки, що є підставами для розірвання договору купівлі-продажу диванів і повернення у зв`язку з цим грошової суми, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до акту № 28/12 від 28.12.2020 року Комісія Виробника дійшла висновку, що дивани "Вавілон-2" та "Вавілон-А" не мають суттєвих недоліків, не потребували демонтажу та транспортування на фабрику, а могли бути усунені на місці.

Порядок повернення сплачених за товар грошових коштів або обмін товару, що використувався, та на думку позивача має певний недолік, регламентується ст. 8 Закону України «Про захист справ споживачів».

Застосування ст. 8 Закону України «Про захист справ споживачів» можливе виключно у випадку, якщо у товарі виявлено протягом встановленого гарантійного строку істотні недоліки згідно з п. 12 п.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». «Істотний недолік» - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Саме сукупність чотирьох обов`язкових ознак недоліку надає підстави вважати його істотним недоліком із усіма правовими наслідками щодо задоволення вимог споживача та повернення грошових коштів сплачених за товар. (висновок Верховного Суду від 01 лютого 2018 року справа № 661/67/16-ц).

Підставою для продавця товару заміни товару або виплати грошових коштів є відповідний акт авторизованого сервісного центру виробника чи відповідний висновок експертизи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу про те, що жодними документами чи будь-якими іншими доказами не підтверджено, що виготовлені меблі мають істотний недолік.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позовна заява ОСОБА_1 містить посилання на розірвання договору купівлі-продажу, однак такі вимоги не зазначені в прохальній частині позовної заяви.

Інші доводи на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, правильно визначив та надав юридичну оцінку правовідносинам між сторонами.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до не згоди з висновками суду першої інстанції. Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Руденка Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «04» травня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник