БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2198/22
Провадження № 2/497/96/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Деревенського І.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я розпалась, в зв`язку з втратою почуття взаємної любові, поваги, дружби, різними поглядами на сімейні взаємовідносини.

Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюбні відносини припинені з 20.09.2022 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження сім`ї, на думку позивача не можливе, ніяких стосунків не підтримують, в зв`язку з чим просить позов задовольнити (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 10.11.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні на 12.12.2022 року о 09:00 годині (а.с.13), про що було надіслано повідомлення сторонам (а.с.14).

В судове засідання 12.12.2022 року:

Позивач не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлена відповідно до вимог чинного законодавства, через канцелярію до суду подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.19).

Відповідач також не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.17), однак не повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 12.12.2022 року було відкладено судове засідання на 27.12.2022 року о 12:00 годині (а.с.21) та повідомлено сторін по справі (а.с.23).

В судове засідання 27.12.2022 року:

Позивач не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.22).

Відповідач також не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.23) за адресою свого фактичного місця перебування згідно довідки Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» Миколаївської області (а.с.16, 18). Судова повістка була повернута до суду з відміткою про невручення (а.с.24-28).

Ухвалою суду від 27.12.2022 року було відкладено судове засідання на 24.01.2023 року о 09:00 годині ( а.с.30) та повідомлено сторін по справі (а.с.31).

В призначене судове засідання 24.01.2023 року сторони в черговий раз не прибули. Від відповідача до суду не надходили будь-які заяви, клопотання, заперечення чи відзив.

Оскільки за відомими суду даними відповідач ОСОБА_2 перебуває у Державній установі «Вознесенська виправна колонія №72»: вул. Київська, буд. 30, м. Вознесенськ, Миколаївська область, суд надсилав копію ухвали суду, судову повістку-повідомлення та копію позовної заяви на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2 для вручення ОСОБА_2 з метою належного сповіщення про дану справу.

Втім, до суду не були надіслані докази на підтвердження вручення відповідачу перелічених документів, що перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Ухвалою суду від 24.01.2023 року було відкладено судове засідання на 27.02.2023 року о 14:00 годині ( а.с.34) та повідомлено сторін по справі (а.с.35).

В судове засідання 27.02.2023 року:

Позивач не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.35, 36), через канцелярію суду подала заяву, якою підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні та просила судове засідання провести без її участі (а.с.37).

Відповідач також не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 35), через канцелярію суду також надіслав заяву, якою не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив справу розглянути без його участі (а.с.38).

З цих підстав суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивачки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з розірванням шлюбу.

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 05.06.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 05.06.2020 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №55 (а.с.5, 6).

Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №120 (а.с.7).

Позивач категорично миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, стверджуючи, що шлюб фактично припинив існування, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні (а.с.1-2, 19).

Відповідач жодних заяв, клопотань, заперечень на спростування доводів позивача, викладених в позовній заяві до суду не подавав.

Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу

Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява N 44647/98).

Згідно частин 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і відновлювати їх вони не мають наміру.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві зазначила клопотання про залишення її прізвища без змін « ОСОБА_4 » (а.с.1-2).

Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - існує формально, а тому підлягає розірванню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 284-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.104 ч.2, 110, 112,113 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем м. Болград, Болградського району, Одеської області, громадянином України та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою с. Оксамитне, Болградського району, Одеської області, громадянкою України, зареєстрований 05.06.2020 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №55.

Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Кодінцева