КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/3253/22 Головуючий у І інстанції Янченко А.В.
Провадження №22-ц/824/1230/2023 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О.Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В :

26 квітня 2022 року ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» направила на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

На обґрунтування заяви зазначала, що з жовтня 2016 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . На час подання заяви про видачу судового наказу в провадженні Києво-Святошинського районного суду знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_1 , однак дана справа ще не розглянута судом. Дитина проживає з матір`ю у місті Оломоуц (Чеська Республіка) та знаходиться на повному її утриманні. ОСОБА_1 жодної допомоги на утримання дитини не надає.

З огляду на зазначені обставини, просила суд видати судовий наказ, за яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до 20 жовтня 2035 року.

17 травня 2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано судовий наказ, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, починаючи з 26 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 248,1 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

23 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 17 травня 2022 року про стягнення аліментів.

На обґрунтування заяви зазначив, що він проживає в Чеській Республіці. Там же проживає його син ОСОБА_4 та ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернувся до компетентного судового органу Чеської Республіки з питання встановлення опіки над дитиною, фінансових та аліментних зобов`язань обох батьків у вихованні їх спільної дитини. В рамках цієї справи прийнято запобіжне рішення про паритетну опіку (проживання та перебування дитини) у обох батьків почергово.

Так згідно рішення Крайського суду в м. Брно Чеської Республіки в справі № 18 Со 15/2022 від 22 січня 2022 року, яке набрала законної сили 07 березня 2022 року встановлено паритетне (тиждень через тиждень) проживання, перебування та виховання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 (місце проживання батька).

Разом із тим, ОСОБА_2 про наявність цього рішення не повідомила суд першої інстанції, зазначивши, що дитина проживає з нею і вона несе витрати на її утримання.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 вважає, що у заявниці відсутні правові підстави для звернення до суду за видачею наказу про стягнення аліментів на дитину з батька ОСОБА_1 , адже дитина проживає однаково у обох батьків, і кожен з батьків порівну приймає психологічну, виховну і фінансово-забезпечувальну участь у її вихованні, що унеможливлює питання виникнення права на аліменти на дитину.

Наявність рішення Крайського суду в м. Брно Чеської Республіки в справі № 18 Со 15/2022 від 22 січня 2022 року є нововиявленою обставиною, оскільки про цю обставину Києво-Святошинський суд Київської області не знав, а ОСОБА_1 не міг повідомити про цю обставину суд, оскільки розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без повідомлення сторін.

На підставі вище наведеного, боржник просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ в справі № 369/3253/22 від 17 травня 2022 року про стягнення аліментів та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 17 травня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 24 жовтня 2022 року поштою направив на адресу суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2022 року за нововиявленими обставинами, судовий наказ просить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом не розглянуто норми ст. ст. 181, 182 та 183 Сімейного кодексу України, на які вказував апелянт як на безумовну підставу для відмови у видачі судового наказу, а саме факт паритетного (однакового) проживання дитини у обох батьків по черзі, і несення ними однакових витрат на утримання і виховання сина, що виключає право ОСОБА_2 на аліменти, адже дитина проживає з кожним із батьків однаково, а не лише з матір`ю, а висновки суду щодо цієї обставини взагалі не мотивовані. Суд першої інстанції не надав належної оцінки як доказам, які вже були в матеріалах справи на час винесення судового наказу, так і доказам, які були надані до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Як зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, заперечення ОСОБА_2 на заяву з доказами про здійснення витрат на утримання дитини надійшли від представника заявниці лише 06 жовтня 2022 року, тобто за день до судового засідання. Ці заперечення ОСОБА_2 разом із наданими нею доказами були прийняті судом. Проте, судом було безпідставно відмовлено у прийнятті аналогічних по суті доказів від представника боржника, а саме вони свідчать про постійне несення ним таких же витрат на утримання і виховання дитини. Подавати такі докази раніше боржник не вважав за потрібне, адже необхідність надання таких доказів виникла лише в судовому засіданні на спростування тверджень і позиції заявниці та її представника у наданих ними запереченнях. ОСОБА_1 та його представник не мали фізично можливості надіслати докази до дня засідання, необхідність надання яких виникла лише в судовому засіданні. При цьому прийняті судом додаткові докази від представника заявниці взагалі не стосувались предмету перегляду справи за нововиявленими обставинами, адже підставою звернення апелянта було рішення чеського суду, а не майновий стан батьків і розмір їх витрат на утримання дитини. Огляд доказів лише заявниці, на думку апелянта, є свідченням упередженості суду. Апелянт додав до апеляційної скарги докази, які суд першої інстанції безпідставно не прийняв.

13 грудня 2022 року ОСОБА_2 поштою надіслала на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, який надійшов до суду 19 грудня 2021 року. У відзиві просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У відзиві посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги про те, що представник ОСОБА_1 не зміг в суді першої інстанції подати докази на спростування заперечень ОСОБА_2 проти заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Зазначає, що суд першої інстанції відмовив представнику ОСОБА_1 в приєднані наданих ним доказів з огляду на те, що останній не надав суду підтвердження направлення цих доказів на адресу ОСОБА_2 . Щодо наданих ОСОБА_1 доказів до апеляційної скарги зазначає, що правильність перекладу змісту цих письмових доказів з чеської на українську мову є сумнівною. Також наголошує на тому, що сам по собі факт паритетного проживання дитини не спростовує факту несення витрат на дитину ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Янковенко С.М. повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Пояснив суду, що ОСОБА_2 в заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 не вказала, що останній також проживає в Чеській Республіці, а не в Україні, як зазначено було в заяві. Також не вказала, що на розгляді чеського суду перебуває спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо опіки над дитиною та аліментних зобов`язань, що виключало можливість розгляду справи про стягнення аліментів українським судом. Крім того, ОСОБА_2 було відомо про проміжне рішення чеського суду, яким визначено, що дитина проживає з обома батьками тиждень через тиждень, отже вона неправдиво зазначила, що дитина проживає з нею і ОСОБА_1 не надає утримання дитині. В свою чергу ОСОБА_1 також не міг повідомити суду про вказані обставини, оскільки враховуючи процедуру видачі судового наказу, він не міг знати про подання ОСОБА_2 заяви і спростувати наведені в ній обставини. Зазначає, що для видачі судом наказу про стягнення аліментів з одного із батьків визначальним є те, з ким проживає дитина і хто несе витрати на її утримання. Для доведення цих обставин ОСОБА_2 надала лише договір оренди житла в Чеський Республіці і на підставі таких доказів суд видав судовий наказ. Представник ОСОБА_1 також посилався на те, що рішенням районного суду у Зноймо у справі № 23ЕХЕ 12001/2022-13 від 08 листопада 2022 року відхилено клопотання про визнання судом судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2022 року, справа № 369/3253/22 на території Чеської Республіки, оскільки у провадженні районного суду Зноймо вже було відкрито провадження 11 серпня 2021 року за клопотанням ОСОБА_2 про передачу дитини на піклування матері, визначення аліментів та спілкування батька з дитиною. Наразі рішенням районного суду у Зноймо у справі № Р 208/2021-418 від 15 листопада 2022 року остаточно вирішений спір щодо опіки над сином обома батьками. Дитина буде проживати тиждень через тиждень з кожним із батьків. Починаючи з грудня 2022 року ОСОБА_1 сплачує щомісячно 3300 крон ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 зобов`язана сплачувати ОСОБА_1 внески на утримання ОСОБА_5 в розмірі 2800 чеський крон на місяць.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Больботенко А.Р. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Пояснила, що на час подання заяви рішення чеського суду ще не виконувалось, отже дитина проживала із ОСОБА_2 і це давало право ОСОБА_2 ставити питання про стягнення аліментів з батька дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників заявниці та боржника, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 травня 2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано судовий наказ, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, починаючи з 26 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 248,1 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття судового наказу судом враховано всі обставини, які слугували підставою для стягнення аліментів на дитину на користь ОСОБА_2 , оскільки остання має право на стягнення аліментів на дитину у відповідному розмірі, вказаному у наказі. Підстав, передбачених в ст.165 ЦПК України для відмови у видачі наказу, не існувало. Суд критично оцінив посилання заявника про те, що дитина перебуває на його частковому утриманні, оскільки вказаний факт належно не підтверджений. При цьому суд виходив з того, що рішення Крайського суду в м. Брно Чеської Республіки в справі № 18 Со 15/2022 від 22 січня 2022 року, на яке посилається боржник у своїй заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, законної сили не набрало, а відтак, також не відповідає обов`язковим для нововиявленості ознакам. До того ж суд звернув увагу на той факт, що заявницею (стягувачем) було надано суду переконливі докази про те, що саме вона несе витрати на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі як: харчування, лікування, комплексне медичне страхування дитини, відвідування дитячого садка, літній відпочинок та оздоровлення дитини.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказав на наявність підстав для такого перегляду, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що заявник, як на нововиявлені обставини посилався на те, що на час видачі судового наказу від 17 травня 2022 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина, існувало рішення Крайського суду в м. Броно Чеської Республіки у справі № 18 Со 15/2022 від 22 січня 2022 року, яке набрало законної сили 07 березня 2022 року, яким було встановлене паритетне (тиждень через тиждень) проживання, перебування а виховання дитини ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 (місце проживання батька). Тобто дитина проживає однаково у обох батьків і кожен із батьків порівну бере рівну психологічну, виховну і фінансово-забезпечувальну участь у вихованні сина, що унеможливлювало виникнення питання про право на аліменти на дитину у одного із батьків.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст.181СК України та, відповідно, визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_2 в заяві про видачу судового наказу зазначила, що дитина проживає разом із нею в Чеській республіці. Щодо місця проживання батька ОСОБА_2 в заяві зазначила його місце проживання в Україні, не вказавши про те, що останній також проживає в Чеській Республіці. Також заявниця не вказала в заяві той факт, що дитина проживає з кожним із батьків тиждень через тиждень на виконання рішення Крайського суду в м. Броно Чеської Республіки у справі № 18 Со 15/2022 від 22 січня 2022 року, яке набрало законної сили 07 березня 2022 року.

Вирішуючи питання, чи є нововиявленою обставиною рішення Крайського суду в м. Броно Чеської Республіки у справі № 18 Со 15/2022 від 22 січня 2022 року, колегія суддів виходить з того, що нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).

Тобто, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Істотність обставин, полягає в тому, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення. Суд має враховувати, що ці обставини є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору і вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).

ОСОБА_1 , надавши рішення суду про порядок участі батьків у вихованні дитини, тим самим спростував факт, що дитина проживає з матір`ю. Саме цей факт був підставою для стягнення з батька, який проживає окремо від дитини, аліментів на дитину.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в тій частині, що рішення чеського суду не є підставою для скасування судового наказу, оскільки воно не спростовує факту несення ОСОБА_2 витрат на дитину. Дійсно, надане ОСОБА_1 рішення не спростовує несення витрат на дитину ОСОБА_2 , однак це рішення спростовує факт проживання дитини з матір`ю і, як наслідок, несення витрат на дитину лише матір`ю. Наявність цього рішення в розпорядженні суду на час видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , на думку колегії суддів, могло суттєво вплинути на вирішення справи.

Тобто рішення Крайського суду в м. Брно Чеської Республіки у справі № 18 Со 15/2022 від 22 січня 2022 року обґрунтовує заперечення ОСОБА_1 проти стягнення з нього аліментів, має істотне значення для правильного вирішення справи, існувало на час ухвалення судового рішення в даній справі, але було невідоме суду. Разом із тим, враховуючи порядок розгляду заяв про видачу судових наказів, ОСОБА_1 не міг надати це рішення суду для врахування його при розгляді заяви ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції помилково зазначив, що надане ОСОБА_1 рішення Крайського суду в м. Брно не набрало законної сили, оскільки це рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили і не підлягає оскарженню.

Крім того, розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів також надає оцінку наданому ОСОБА_1 доказу, який не міг бути наданий до суду першої інстанції у зв`язку із неможливістю його своєчасного отримання ОСОБА_1 з врахуванням того, що цим доказом є рішення районного суду у Зноймо у справі 23 ЕХЕ 12001/2022-13 від 08 листопада 2022 року, яким було відмовлено у визнанні судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2022 року на території Чеської Республіки. Із цього рішення вбачається, що районний суд Зноймо веде провадження під реєстровим записом Р 208/2021 про встановлення опіки та утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , яке було відкрито в суді 11 серпня 2021 року. Тобто в Чеській Республіці з серпня 2021 року і на день видачі Києво-Святошинським судом Київської області судового наказу про стягнення аліментів існувало судове провадження щодо визначення опіки та стягнення аліментів на ОСОБА_6 , що також виключало розгляд заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 за наявності у Києво-Святошинського районного суду такої інформації. Однак внаслідок недобросовісного користування ОСОБА_2 своїми процесуальними правами, суду першої інстанції така інформація не була доведена.

Так, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 обґрунтовано посилався в своїй заяві, як на істотну для справи нововиявлену обставину - наявність на день видачі судового наказу судового провадження щодо опіки над дитиною і стягнення аліментів в якому було ухвалено надане заявником суду запобіжне рішення про паритетну опіку над дитиною.

Хоча вказана обставина була відома заявниці, яка її не повідомила суду, а також була відома боржнику, однак вона не була відома суду, так як відповідно до вимог ст. 167 ЦПК України розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника та боржника. З врахуванням встановленого, наведена боржником обставина може бути визнана нововиявленою, яка має істотне значення для справи, а тому доводи апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при розгляді заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами безпідставно досліджував докази понесення ОСОБА_2 витрат на утримання дитини колегія суддів знаходить переконливими, оскільки судовий наказ - це особлива форма цивільного судочинства, яка не передбачає права суду додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини справи. При розгляді заяви суд мав встановити, чи є надані ОСОБА_1 докази нововиявленою обставиною, яка має істотне значення для вирішення справи, чи такою не являється.

У відповідності до ч. 2, 3 та 7 ст. 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Тлумачення вищенаведених положень ст. 429 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд має перевірити законність судового рішення,ухваленого за заявою про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами та, відповідно до положень ст. 374 ЦПК України, прийняти рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційний суд в межах своїх повноважень повинен скасувати рішення суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого у цій справі віднесено вирішення питання про розгляд заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по суті. Нормами ЦПК України не передбачено права суду апеляційної інстанції постановляти ухвалу про задоволення такої заяви чи відмову у її задоволенні.

Відповідна правова позиція зазначена Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 1519/2-1411/11 (провадження № 61-1373 св 17), від 13 листопада 2019 року у справі № 2610/12441/2012 (провадження № 61-17970св18), 15 січня 2020 року у справі № 263/2998/19 (провадження № 61-20049св19) та від 15 липня 2020 року № 2-215/11 (провадження № 61-46492св18).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді: