П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Київ

Справа № 758/12271/14-ц

Провадження: № 22-ц/824/2671/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Івасенко І. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Іванісова Володимира Сергійовича в інтересах ОСОБА_1

на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Супрун Г. Б.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №154/П/19/2008-840, відповідно до якого банк надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 29 965,00 доларів США на строк до 08.05.2015 року зі сплатою 15,3% річних. За договором поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Станом на 14.05.2014 року ОСОБА_2 були порушені пункти 2.2.1, 2.2.3, 4.3.3 кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами і за ним виникла заборгованість по кредитному договору. За викладених обставин, банк просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 38 826,05 доларів США, а саме непогашений кредит в розмірі 24 579,30 доларів США та несплачені відсотки в розмірі 14 246,75 доларів США; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість по штрафам та пені за кредитним договором, а саме несплачену пеню за прострочення строків виконання зобов`язань в розмірі 32 970,78 грн. та штраф за порушення умов договору в розмірі 29 045,44 грн.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 рокупозов ПАТ «КБ «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 08.05.2008 року у розмірі 24 579,30 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 14 246,75 доларів США, а всього 38 826,05 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» несплачену пеню за прострочення строків виконання зобов`язань за період з 14.05.2013 року по 13.05.2014 року у розмірі 32 970,78 грн., несплачений штраф на підставі п. 5.3 договору у розмірі 29 045,44 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус».

07 червня 2022 року адвокат Іванісов В. С. в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року у задоволенні клопотання адвоката Іванісова В. С. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено, заяву адвоката Іванісова В. С. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року залишено без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року, адвокат Іванісов В. С. в інтересах ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 38 826,05 доларів США, пені в розмірі 32 970,78 грн., штрафу в розмірі 29 045,44 грн. та судового збору в розмірі 3654,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог до відповідачки. Позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановити розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції. Проте, банком не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно часткового погашення кредиту та процентів,а тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості, а також сума відсотків, що зазначені в розрахунку, є правильними. Також вказав, що в договорі «Автопакет» №154/П/19/2008-840 від 08.05.2008 року не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. В цьому випадкупідлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого банком, позичальником вперше було порушено строк виконання основного зобов`язання у січні 2009 року. Тобто, порука ОСОБА_1 була припинена у жовтні 2009 року.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року та 13 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в тому числі, правонаступник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 , а тому в іншій частині вимог судом апеляційної інстанції не переглядається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 08 травня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого на час розгляду справи судом першої інстанції було ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 як поручителем, укладено кредитний договір №154/П/19/2008-840, згідно з яким банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 25965,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.1.1.4 договору банк надав позичальнику кредит з терміном погашення до 08.05.2015 р. (а.с. 5-10).

Відповідно до п. 1.1.3.1 договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 15,3% річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості.

Відповіднонаданого позивачем розрахунку заборгованості остання проплата по кредиту відповідачем була здійснена 30 грудня 2008 року в розмірі 196,32 доларів США, а по відсоткам - 30 січня 2014 року в розмірі 150,00 доларів США. Всього позичальником за час дії договору погашено кредиту - 1385,70 доларів США, погашено відсотків - 8781,68 доларів США, пені - 123,52 доларів США (а.с. 4).

Станом на 14 травня 2014 року загальна сума заборгованості позичальника перед банком становить 43859,29 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (заборгованість по кредиту за період з 12.06.2008 р. по 30.01.2014 р. в розмірі 24579,30 доларів США (що еквівалентно за курсом НБУ 289163,70 грн.), заборгованість за процентами за період з 08.05.2008 р. по 13.05.2014 р. в розмірі 14246,75 доларів США (еквівалентно 167 606,19 грн.), несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов`язань за період з 14.05.2013 р. по 13.05.2014 р. в розмірі 2802,56 доларів США (еквівалентно 32970,78 грн.), несплачений штраф, передбачений п. 5.3 договору у розмірі 2230,68 доларів США (еквівалентно 26242,88 грн.) (а.с. 11-13).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідачів виник солідарний обов`язок повернення спірної заборгованості у відповідності до умов укладеного договору.

Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

У пунктах 2.2.1 та 2.2.3 кредитного договору від 08 травня 2008 року №154/П/19/2008-840 сторони погодили, що платежі з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування здійснюються щомісячно до 18 числа поточного місяця відповідно до цього договору.

Згідно пункту 3.2.5 кредитного договору, банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобов`язання, що витікає із цього договору при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов`язання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані.

Тобто, сторонами було погоджено набуття банком права вимоги дострокового повернення кредитних коштів до поручителя, якщо позичальником порушено зобов`язання в будь-якій його частині.

Згідно розрахунку заборгованості останній платіж був здійснений позичальником 30 січня 2014 року в розмірі 150 доларів США. Даних про здійснення позичальником наступних платежів, зокрема, в лютому 2014 року, наданий банком розрахунок не містить.

У контексті умов кредитного договору, право на дострокове повернення кредиту у банку виникло ще 19 лютого 2014 року.

Однак з позовом про стягнення усієї заборгованості , зокрема до поручителя, банк звернувся 10 жовтня 2014 року, тобтоз пропуском шестимісячного строку дляпред`явлення вимог до поручителя, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Отже, порука ОСОБА_1 є припиненою внаслідок пропуску строку пред`явлення вимоги кредитора до поручителя.

Ухвалюючи судове рішення у справі суд першої інстанції не з`ясував, що банк пред`явив вимогу до поручителя поза межами шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, відповідно, у суду першої інстанції були відсутні підстави для солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 08 травня 2008 року.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2010 року в частині вирішення позовних вимог до поручителя підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Іванісова Володимира Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», до ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 березня 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. В. Соколова

В. А. Нежура