ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м.Суми

Справа №591/5986/20

Номер провадження 22-ц/816/163/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Думал Ольги Сергіївни

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2022 року в складі судді Шелєхової Г.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 11 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в:

29 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги мотивувала тим, що проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2020 року, з урахуванням постанови Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року та ухвали апеляційного суду про виправлення описки, встановлено факт проживання сторін однією сім`єю з 01 січня 2004 року до лютого 2011 року та здійснено поділ майна подружжя. Постановою Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року встановлено, що 01 травня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 була придбана у власність земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0281, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначену земельну ділянку суд визнав об`єктом спільної власності подружжя, при цьому встановив, що відповідачем розпочато будівництво односімейного будинку на цій земельній ділянці 09 червня 2010 року, а завершено, відповідно до декларації про готовність до експлуатації від 16 березня 2017 року, у 2016 році, тоді як факт спільного проживання сторін, як подружжя, встановлено з 01 січня 2004 року до лютого 2011 року. Тобто, за час спільного проживання в якості чоловіка та дружини за спільні кошти було розпочато будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувала, що вона в період з 18 січня 2008 року до 20 січня 2011 року щомісячно перераховувала кошти в іноземній валюті на загальну суму 103250 доларів США з метою придбання земельної ділянки та будівництва на ній будинку. Стверджувала, що на момент припинення шлюбних відносин відсоток готовності вказаного будинку складав приблизно 95%, а тому вона має право на компенсацію вартості 1/2 частини будівельних матеріалів, конструктивних елементів та вартість робіт, використаних при здійсненні у період з 09 червня 2010 року по 28 лютого 2011 року будівництва житлового будинку, загальною площею 187,9 кв.м та складових частин об`єкта нерухомості: топочної, гаража, ганку, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0281, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на вказані обставини та остаточно уточнивши позовні вимоги, просила суд: визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя будівельні матеріали, конструктивні елементи та вартість робіт, використаних при здійсненні у період з 9 червня 2010 року по 28 лютого 2011 року будівництва житлового будинку, загальною площею 187,9 кв.м та складових частин об`єкта нерухомості: топочної, гаража, ганку, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0281, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 1196321,00 грн;

поділити будівельні матеріали, конструктивні елементи та вартість робіт, використаних при здійсненні у період з 09 червня 2010 року по 28 лютого 2011 року будівництва житлового будинку, загальною площею 187,9 кв.м та складових частин об`єкта нерухомості: топочної, гаража, ганку, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0281, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 1196321,00 грн між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом визнання за кожним із них права на 1/2 частину цих будівельних матеріалів;

виділити у власність ОСОБА_2 будівельні матеріали, конструктивні елементи та вартість робіт, використані при здійсненні у період з 09 червня 2010 року по 28 лютого 2011 року будівництва житлового будинку, загальною площею 187,9 кв.м та складових частин об`єкта нерухомості: топочної, гаража, ганку, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0281, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 1196321,00 грн;

стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини будівельних матеріалів, конструктивних елементів та вартість робіт, використаних при здійсненні у період з 09 червня 2010 року по 28 лютого 2011 року будівництва житлового будинку, загальною площею 187,9 кв.м та складових частин об`єкта нерухомості: топочної, гаража, ганку, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0281, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 598160,05 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2020 року у вигляді заборони відчуження належного ОСОБА_2 майна, а саме: житлового будинку А-ІІ загальною площею 187,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Думал О.С., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки спірне майно придбане сторонами за час спільного проживання, при цьому, відповідачем не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте за час спільного проживання однією сім`єю, позовні вимоги мають бути задоволені.

Вказує, що в порушення норм процесуального права, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про призначення у справі судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи. Висновок експерта мав би стати належним та допустимим доказом для обґрунтування позовних вимог. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги надані стороною позивача письмові докази та покази свідка ОСОБА_3 .

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Щербак С.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 - адвоката Вакули В.М., який проти скарги заперечував, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявленого в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації, яка міститься в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок А-ІІ за адресою: АДРЕСА_1 .

Як підстава виникнення права власності вказано зокрема: декларація про готовність до експлуатації об`єкта, серія та номер: СМ №45 видано 16.03.2017, видавник Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2020 року у справі № 587/2197/19 встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з 1995 року по січень 2005 року. Визнано 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 80,75 кв.м, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 80,75 кв.м, вартістю 706275 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 353137 грн 50 коп в якості компенсації за 1/2 частку спільного майна, а саме 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 706275 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2037 грн 26 коп повернення судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю (том 1, а.с. 116-118).

Постановою Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 04 вересня 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2020 року в частині встановлення факту, що має юридичне значення, поділу спільного майна та розподілу судових витрат змінено. Внесено зміни до абзацу 2 резолютивної частини рішення, замінивши «з 1995 по січень 2005» на «з 01 січня 2004 року до лютого 2011 року». Абзаци третій і четвертий резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , вартістю 706275 грн; однокімнатної квартири АДРЕСА_4 , вартістю 402600 грн; однокімнатної квартири АДРЕСА_5 , вартістю 402600 грн; земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 167870 грн, кадастровий номер :02:001:0281. Виділено в натурі ОСОБА_1 : 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , вартістю 706275 грн; однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , вартістю 402600 грн. Доповнено абзацом п`ятим резолютивну частину рішення в такій редакції: Виділити ОСОБА_2 : однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , вартістю 402600 грн; земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 167870 грн, кадастровий номер :02:001:0281. Абзац п`ятий резолютивної частини рішення вважати абзацом шостим, зменшивши розмір грошової компенсації з «353137 грн 50 коп» до «269202 грн 50 коп» і виключивши слова «за 1/2 частку спільного майна, а саме 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 706275 грн». В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 фактично понесені судові витрати на сплату судового збору за подання позову - 3017 грн 04 коп, а за подання апеляційної скарги - 4525 грн 56 коп (том 1, а.с. 119-125).

Згідно із звітом про оцінку майна, загальна вартість будівельних матеріалів та вартість будівельних робіт житлового будинку, загальною площею 187,9 кв.м, житловою площею 42,6 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить 580000,00 грн, в тому числі вартість матеріалів становить 423400,00 грн, вартість будівельних робіт становить 156600,00 грн (том 2, а.с. 192-206).

Відповідно до відповіді Департаменту містобудування та архітектури Сумської обласної державної адміністрації № 01-12/975 від 10 серпня 2021 року, протягом 2014-2021 років відділом архітектури та інфраструктури Сумської районної державної адміністрації не видавався будівельний паспорт для забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 замовнику ОСОБА_2 (том 2, а.с. 90).

09 червня 2010 року до Інспекції ДАБК у Сумській області було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на які вимагається дозвіл по об`єкту: будинок односімейний, АДРЕСА_1 , загальною площею 251,2 кв.м, замовник ОСОБА_2 (том 1, а.с. 173).

16 березня 2017 року за номером СМ45 зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта по об`єкту: «Будівництво житлового будинку, АДРЕСА_1 », замовник - ОСОБА_2 (том.1, а.с. 171-175).

Під час судового розгляду справи № 587/2197/19 встановлено, що за період з 18 січня 2008 року по 20 січня 2011 року ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_2 щомісячно перераховувались кошти в іноземній валюті на загальну суму 103250 доларів США. Згідно з заявою про видачу готівки від 16 червня 2010 року, відповідачем з власного поточного рахунку у відділенні РВ «ОТП Банк» в м. Суми було знято 99862,19 грн. На підставі пред`явленої суду засвідченої копії виписки з банківського рахунку та визнання відповідачем факту отримання перерахованої суми коштів і не спростованих доводів заявника щодо використання коштів на утримання сім`ї, в тому числі, на купівлю квартир і земельної ділянки у 2005, 2009 та 2010 роках, бо доказів на підтвердження своїх заперечень щодо цілей їх використання відповідач суду не надав, суд при розгляді вищевказаної справи дійшов висновку, що обидві однокімнатні квартири і земельна ділянка купувалися сім`єю за їх спільні кошти і ці об`єкти нерухомості є їх спільною сумісною власністю.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог, тому в задоволенні позову належить відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом правильно встановлено, що постановою Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року по справі № 587/2197/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, було встановлено факт проживання сторін в період часу з січня 2004 року до лютого 2011 року та факт перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів в іноземній валюті на загальну суму 103250 доларів США. У вищевказаному рішенні судом було встановлено, що ці спільні кошти подружжя були використані на придбання іншого майна подружжя, яке поділене за вищевказаним рішенням суду. Доказів використання перерахованих коштів на будівництво спірного будинку в рамках розгляду справи № 587/2197/19 не було надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даній справі відсутні докази, що кошти, які надавала ОСОБА_1 у період з 09 червня 2010 року по 28 лютого 2011 року, витрачалися на придбання будівельних матеріалів, конструктивних елементів та виконання робіт з будівництва житлового будинку, загальної площею 187,9 кв.м та складових частин об`єкта нерухомості: топочної, гаража, ганку за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що на момент припинення шлюбних відносин відсоток готовності будинку складав 95%.

Колегія суддів погоджується з тим, що поданий представником позивача звіт про оцінку майна від 2022 року не може бути використаний судом як належний доказ у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу» в частині суб`єктів судово-експертної діяльності та не відповідає вимогам ЦПК України в частині попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку представника позивача свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно оцінив письмові докази, фотознімки, надав належну оцінку показанням свідків та обгрунтовано відмовив в задоволенні позову на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи.

Посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що непризначення судом експертизи є порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи та обмеження процесуальних прав позивача є безпідставними з наступних підстав.

27 травня 2021 року представником позивача було подано клопотання про призначення судової експертизи по справі та заявлено клопотання про витребування доказів для проведення експертизи (том 2, а.с. 23-25). Клопотання про витребування доказів задоволено, розгляд справи відкладено до 16 липня 2021 року. В судовому засіданні 16 липня 2021 року розглядалось клопотання про призначення експертизи та нове клопотання представника позивача про витребування доказів, необхідних для проведення експертизи. Клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено, в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 20 серпня 2021 року (том 2, а.с. 40-41, 76-80). 20 серпня 2021 року та 20 вересня 2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з клопотанням представника позивача та ненадходженням витребуваних ухвалою суду від 16 липня 2021 року документів (том 2, а.с. 95, 138).

20 вересня 2021 року представник позивача - адвокат Кирилкін Р.О. подав заяву про зміну предмету позову (том 2, а.с. 132), яка протокольною ухвалою від 26 жовтня 2021 року була прийнята до розгляду (том 2, а.с. 159-160). У судовому засіданні 26 жовтня 2021 року представник позивача просив розгляд клопотання про призначення експертизи відкласти у зв`язку з ненадходженням витребуваних документів.

03 грудня 2021року підготовче засідання по справі було відкладено за клопотанням представника позивача з причин непідготовки замовленого ним позасудового провадження експертного дослідження (том 2, а.с. 177).

14 січня 2022 року представником позивача було подано звіт про оцінку майна та експертне дослідження вартості будівельних матеріалів та робіт (а.с. 101).

В наступних судових засіданнях представник позивача заявляв клопотання про допит свідків, розгляд справи без присутності позивача та її представника. Клопотань щодо проведення експертизи, або підтримання раніше поданого клопотання про проведення експертизи не надходило. Крім того, 02 листопада 2022 року представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника в якій, крім іншого, зазначив, що всі докази по справі було надано (том 3, а.с. 16).

Таким чином, вирішення клопотання про призначення експертизи було відкладено за клопотанням представника позивача, а після зміни предмету позову (до та після витребування доказів) представником позивача, як на стадії підготовчого провадження, так і на стадії розгляду справи по суті, не було заявлено клопотання про проведення будівельно - технічної експертизи щодо визначення ступені готовності будинку та вартості будівельних матеріалів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Думал Ольги Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук