Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5491/21 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Коломієць О.С.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 274/5491/21 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю фізичної особи

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на додаткове рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Вдовиченко Т.М.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах яких діє адвокат Лабик Р.Р., звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (, 002081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д) на користь ОСОБА_1 65 456,79 грн. - страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням; 31 732,53 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності; 90 000,00 грн. -страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності; 9 359,46 грн. -страхового відшкодування моральної шкоди за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія "Оранта " ( , 002081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д ) на користь держави судовий збір в розмірі 1871,89 грн.

Представник позивача - адвокат Лабик Р.Р. 29 червня 2022 року подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 23 000грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Заява обгрунтована тим, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу при ухваленні судом рішення не вирішувалася, оскільки представником позивачки було повідомлено, що докази будуть надані протягом п`яти днів після його ухвалення.

Додатковим рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" ( , 002081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д ) на користь ОСОБА_1 20 000,00 ( двадцять тисяч) грн витрат за надання професійної правничої допомоги.

Не погодившись із додатковим рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2022 року, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" оскаржило його в апеляційному порядку та просило його скасувати. Основним та єдиним доводом апеляційної скарги є те, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені. В апеляційній скарзі наголошується на тому, що в матеріалах справи відсутні платіжні документи, підтверджуючі понесення позивачем витрат на правничу допомогу. Вказує, що практика Верховного Суду є однозначною та беззаперечною в частині документального підтвердження витрат на правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта» не погоджується із судовими рішеннями у справі лише щодо відсутності документального підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині додаткове рішення скаржник не оскаржує.

Судом першої інстанції встановлено, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що нею очікується понесення витрат на професійну правничу допомогу. Згідно попереднього розрахунку такі витрати позивачка очікувала понести в розмірі до 16 000 (а.с. 5). Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги від 28.06.2022 вартість наданих послуг становила 23 000грн.

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 було додано належним чином посвідчену копію Договору про надання правничої допомоги № 3Д159 від 18.01.2021 року та детальний опис робіт наданих послуг від 28.06.2022 (а.с. 56-58, 173-174.).

Ухвалюючи додаткове рішення у справі та стягуючи з позивача на користь відповідача судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн., суд першої інстанції проаналізував надані представником позивачки докази в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, а саме договір про надання професійної правничої допомоги №3Д159 від 18.01.2021; замовлення на надання професійної правничої допомоги від 18.01.2021; детальний опис робіт (наданих послуг) від 28.06.2022 (а.с. 167-174) та прийшов до висновку про часткове задоволення заяви, оскільки представником позивачки не надано суду належних та допустимих доказів участі в судових засіданнях: 04.11.2021 о 10:30 год (30 хв), участь в судовому засіданні 10.12.2021 о 12:00 год (30 хв), участь в судовому засіданні 10.02.2022 о 15:00 год (30 хв), тривалістю 5,5 годин.

Суд зазначив, що він, врахувавши складність справи та виконані роботи, принципи змагальності, співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, вважав, що витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги є частково обґрунтованими і пропорційними до предмета спору, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 20 000 грн.00 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору і витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на зазначене, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, та виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (юридичне консультування, вивчення судової практики, підготовка процесуальних документів, направлення адвокатських запитів, участь у судових засіданнях), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 20 000,00 грн.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі N 329/766/18 (провадження N 61-6627св20).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19) зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

В апеляційній скарзі відповідач наводить позиції у справах господарського і адміністративного касаційного суду, у яких фактично сплачено витрати на правничу допомогу, проте сторона не погоджується з розміром таких витрат. Зазначені позиції не містять висновків про те, що обов`язковою підставою для відшкодування понесених витрат має бути лише фактична оплата витрат на правничу допомогу.

ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" наводить правові позиції Верховного Суду у помилковому тлумаченні.

Так, обгрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається, зокрема, на постанову Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, зазначаючи, що у «вказаній постанові було підтверджено здійснення відповідних витрат на правову допомогу в сумі 33 000грн., що і було доказом по справі у платіжному дорученні і відповідно задоволено саме таку суму, що і не суперечить нашій позиції відсутністю таких платіжних документів у переліку додаткового рішення, що оскаржується».

Проте, виділивши частину фактичних обставин справи, заявник не звернув уваги на висновки суду, викладені в абзаці 3-му п.6,5 постанови, де зазначено, що «Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу)».

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи наведені в апеляційній скарзі, що стягнення витрат за надання правничої допомоги підлягає лише в тому випадку, коли її вартість уже фактично сплачено стороною, не відповідають нормам цивільно-процесуального законодавства та не узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду з цього питання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а висновки суду першої інстанції достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384, 390,391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" залишити без задоволення.

Додаткове рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.01.2023.

Головуючий Судді: