У Х В А Л А

16 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Годунової В.Г., за участі представників позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання представників позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зупинення розгляду справи за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні, -

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні.

До суду від представників позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивовано тим, що позивачами у вищезазначеній справі 04.11.2022 року був поданий інший позов до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення коштів за ремонт будинку, який перебуває в спільній частковій власності, відповідач по справі - ОСОБА_6 , справа № 212/6018/22. У зв`язку з чим, на підставі п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, просять суд зупинити провадження у вищевказані справі № 212/10310/21 до вирішення цивільної справи № 212/6018/22.

Представники позивачів у судовому засіданні наполягали на задоволенні клопотання, з підстав викладених у клопотанні.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважає що справи не пов`язані між собою та їх розгляд не залежить одна від одної.

Вирішуючи клопотання про зупинення провадження у справі суд, заслухавши доводи учасників справи, дійшов до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Разом із тим, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Визначаючи наявність підстав, передбачених ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п. 6 ч. 1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду Україні від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16.

Отже, провадження у справі має зупинятись із чітким розумінням того, що підстава для зупинення провадження уже існує. Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.03.2019 року по справі № 906/1349/15.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої державою Україна, закріплено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального звинувачення.

Таке право кореспондується з обов`язком добросовісного використання як сторонами, так і судом, своїх процесуальних прав та необхідністю утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати наданих процесуальним законом заходів до скорочення періоду судового провадження. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (пункт 35 Рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" та параграфи 66, 69 Рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не вбачає підстав об`єктивної неможливості розгляду цієї справи, у зв`язку з чим клопотання представників позивачів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 55, 251,254, 260,261 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання представників позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зупинення розгляду справи за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. Н. Борис