ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2022 року у складі судді Парахіної Є. В.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 06.08.2020 та наявність заборгованості, яка виникла станом на 17.08.2021 у сумі 49 428,68 грн і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 38 999,18 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 9 929,50 грн, просив про стягнення з відповідача вказаної заборгованості з покладенням на нього понесених по справі судових витрат у розмірі 2 270 грн.

Позов мотивовано тим, що 06.08.2020 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами цього договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2022 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 38 999,18 грн та судовий збір в сумі 1 791,03 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що фактично отримані позичальником кошти підлягають поверненню банку, в іншій частині відсутні підстави вважати, що сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині незадоволених позовних вимог, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, таким чином сторони письмового узгодили умови кредитування, в тому числі і розмір відсоткової ставки, адже в тексті підписаної відповідачем заяви зазначено розмір відсоткової ставки.

Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду з умовами кредитування шляхом користування кредитними коштами чи часткового погашення заборгованості, в тому числі і за відсотками, будь-яких заяв чи заперечень до Банку щодо розміру боргу, в тому числі і розміру нарахованих відсотків від відповідача не надходило, тобто відповідач повністю погодився із умовами договору.

Оскільки відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків, а тому підстави вважати укладений кредитний договір безпроцентним відсутні.

Вважає, що висновок суду щодо неознайомлення відповідача з умовами кредитування суперечить основним принципам цивільного судочинства диспозитивності та змагальності сторін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 06.08.2020.

При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що на підставі статті 634 ЦК України приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terrns, в редакції, чинній на дату підписання цього документа, та згоден з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг. Ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщено на офіційному сайті банку https://privatbank.ua/terms/, пам`яткою клієнта, тарифами та отримав їх примірник (шляхом самостійного роздрукування/в електронній формі шляхом власноручного підписання електронним підписом та направленням повідомлення про одержання). Погоджується на те, строк позовної давності щодо вимог Банку, які виникають на підставі Умов та Правил, становить 15 років, якщо інше не встановлено у відповідному підрозділі Умов та правил, що регулює умови надання відповідної послуги. Зобов`язується виконувати умови договору про надання банківських послуг і, підписавши цю анкету-заяву, підтверджує укладення договору про надання банківських послуг, зобов`язується не використовувати поточний рахунок, що відкривається для власних потреб, для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. Із змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язувався ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку https://privatbank.ua/terms/.

На виконання умов договору відповідачу було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 строком дії до 04/24 із встановленим кредитним лімітом, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а. с. 10, 11).

Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 17.08.2021 виникла заборгованість в сумі 49 428,68 грн і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 38 999,18 грн та заборгованості за простроченими процентами - 9 929,50 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, суд першої інстанції, врахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, виходив з того, що матеріали справи не містять підтвердження, що саме приєднаний до позову Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на який представник позивача посилається у позові, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів, саме у розмірі та порядку нарахування, зазначеному в цих документах, а тому АТ КБ «ПриватБанк» має право виключно на повернення суми фактично отриманих коштів у сумі 38 999,18 грн.

При цьому суд не взяв до уваги, що у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду викладено правову позицію про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і Витяг з Умов та Правил не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, таких обставин не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 підписав заяву-анкету про приєднання до Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою Приватбанку, на підставі якої він отримав кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , та з 24.09.2020 активно користувався кредитними коштами, знімаючи готівку, здійснюючи перекази коштів та розраховуючись за товари та послуги.

На відміну від справи № 342/180/17 у цій справі з боку відповідача не надходило заперечень щодо непогодження ним Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», тому застосування судом першої інстанції вказаного правового висновку Великої Палати Верховного Суду не є правильним.

Відповідно до статей 2, 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як а підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Згідно статті 634 ЦК України договір може укладатись шляхом приєднання другої сторони до запропонованого в цілому договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1048, частини другої статті 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Беручи до уваги, що відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав кредит, що підтверджується довідкою про рух коштів на рахунку ОСОБА_1 станом на 19.08.2021, тим самим визнавав взяті на себе зобов`язання, не заперечував проти Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт, що визначають умови кредитування, та заборгованості, яка виникла станом на 17.08.2021, не спростував, заявлені АТ КБ «ПриватБанк» вимоги про стягнення з відповідача, крім суми заборгованості - 38 999,18 грн, також процентів за користування кредитом у розмірі 9 929,50 грн, є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі доказами та не спростовані відповідачем.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача процентів за користування кредитними коштами не відповідає фактичним обставинам справи та нормам процесуального й матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» повністю.

Згідно частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат по справі, які покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитом скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом в сумі 9 929,50 грн.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 5 675 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

В іншій частині заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна