Справа № 159/5066/22
Провадження № 2/159/295/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Посполітак Г.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Ковельської міської ради Волинської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на приміщення після реконструкції,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

У грудні 2022 року позивачі звернулась до суду із позовом до Ковельської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права за кожним із них спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , після проведення реконструкції шляхом прибудови приміщення площею 22,6 кв.м.(загальна площа квартири після реконструкції становить 67,1 кв.м., житлова площа 51,5 кв.м.).

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилаються на наступні обставини: на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 12 серпня 2010 року № 397 «Про надання дозволу на будівництво житлових будинків, господарських споруд, гаражів, проведення реконструкцій та прибудов», ОСОБА_1 було надано дозвіл на проведення добудови до квартири, розміром 6,30м.х4,00 м. Вказаним рішення ОСОБА_1 було зобов`язано виготовити необхідну документацію, погоджену в управлінні містобудування та архітектури, перед початком будівельних робіт отримати дозвіл в інспекції держархбудконтролю у Волинській області, а після закінчення будівельних робіт, пред`явити об`єкт державній приймальній комісії для прийняття в експлуатацію. У 2011 році, за замовленням ОСОБА_1 , був розроблений «Проект добудови кімнати до кв. АДРЕСА_1 » та протягом 2011 року позивачами були проведені необхідні будівельні роботи, внаслідок яких загальна площа квартири збільшилася на 22,6 кв.м.

Оскільки позивачі провели добудову без оформлення дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, а після закінчення будівництва не було пред`явлено об`єкт державній комісії для прийняття в експлуатацію то вони з метою приймання в експлуатацію об`єкта та узаконення добудованого приміщення верталась до Ковельської міської ради. Проте, у відповідь на звернення позивачів, Ковельською міською радою було надано роз`яснення, що підстав для повторного надання дозвільних документів на проектування та будівництво об`єкта відсутні.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Представник Ковельської міської ради Волинської області звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , кожен зокрема, подав суду копію нотаріально посвідченої заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають та не заперечують проти його задоволення.

Рух справи в суді.

Ухвалою судді від 14.12.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 27.01.2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , а підготовче судове засідання відкладено.

Сторони та їх представники в підготовче судове засідання не з`явилися, кожен зокрема, звернувся до суду про розгляд справи за їх відсутності

Враховуючи визнання відповідачами позову, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Волинським обласним бюро технічної інвентаризації від «14» вересня 2003 року.

За даними технічного паспорта, виготовленого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації від «14» вересня 2003 року, встановлено, що станом на 2003 рік загальна площа квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , складала 44,5 кв.м., з яких житлова площа 28,9 кв.м.

«12» серпня 2010 року, рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 397 «Про надання дозволу на будівництво житлових будинків, господарських будівель та споруд, гаражів, проведення реконструкцій та прибудов», ОСОБА_1 , було надано дозвіл на проведення прибудови до квартири розміром 6,30х4,00 м. Вказаним рішення позивача було зобов`язано, зокрема, виготовити необхідну документацію, погодити в управлінні містобудування та архітектури, перед початком будівельних робіт отримати дозвіл в інспекції держархбудконтролю у Волинській області, а після закінчення будівельних робіт,пред`явити об`єкт державній приймальній комісії для прийняття в експлуатацію відповідно до державних будівельних норм.

Після прийняття вказаного рішення, за замовленням позивача ОСОБА_1 , був розроблений проект прибудови до кватири АДРЕСА_1 . Вказаний проект був погоджений головним архітектором м.Ковель, начальником відділу земельних ресурсів, начальником відділу комунального господарства,

заступником начальника Ковельського РУ з питань наглядово -профілактичної діяльності начальник відділу державного пожежного нагляду ГУ МНС України у Волинській області

головним державним санітарним лікарем міста Ковеля, директором Ковельської філії ВАТ «Волиньобленерго», начальником управління водопровідно-каналізаційного господарства, начальником управління по газопостачанню та газифікації, директором підприємства «Ковельтепло», начальником цеху телекомунікаційних послуг №10 (м.Ковель) Волинської філії ВАТ «Укртелеком», начальником ЦПМ-6, начальником комунального підприємства «Добробут» та начальником РЖКП № 2.

Крім того, судом встановлено, що заявою від «02» лютого 2010 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що проживають в квартирах АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , не заперечували проти проведення відповідної добудови, переобладнання та реконструкції ОСОБА_1 , квартири, що належить їй на праві приватної спільної сумісної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Вказана заява було засвідчена приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Дудою Л.В., та зареєстровані в реєстрі за №135,136,137 від «02» лютого 2010 року.

«09» жовтня 2020 року між Ковельською міською радою та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи на стороні Суперфіціара РЖКП № 2, було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою (суперфіцію), згідно змісту якого, суперфіціар надає за погодження з третьою особою РЖКП № 2, а суперіфціарій приймають у строкове платне користування земельну ділянку площею 53 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , для обслуговування житлового приміщення (для розширення квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_9 (добудови) житлового будинку.

На підставі укладеного договору, сторонами договору суперфіцію було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки від «08» жовтня 2020 року.

Згідно із звітом від «16» вересня 2022 року, затвердженого експертом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_11 , квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (загальна площа квартири 67,1 кв.м, з яких житлова площа квартири 51,5 кв.м., площа забудови 79,5 кв.м., будівельний об`єм 226,8 м. куб.) можлива для надійної та безпечної експлуатації, відповідає основним державним будівельним та санітарним вимогам.

Відповіддю начальника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради Мурай Л. від 06.02.2023 року доводиться, що добудова до квартири АДРЕСА_1 розміщена на земельній ділянці наданій в користування для обслуговування житлового приміщення (для розширення квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_9 (добудови) житлового будинку), згідно з Договором про встановлення права користування земельною ділянкою (суперфіцію) на земельну ділянку площею 53 кв.м (кадастровий номер :08:002:0061).

Добудова до квартири АДРЕСА_1 проведена відповідно до пп. 1.17. п. 1 рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 12.08.2010 № 397 та проекту на забудову земельної ділянки від 20.01.2011 № 20 відповідає будівельним нормам та державних санітарним та пожежним нормам та правилам (ДБН Б. 2.2 12-2019 «Планування та забудова територій», ДСП 173-96 «Державні санітарні правила планування і забудови населених пунктів», ДБН В. 1.1.7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»).

Судом встановлено, що позивачі звертались до Ковельської міської ради та Державної інспекції архітектури та містобудування з метою узаконення добудови проведеної до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Проте, відповіддю Виконавчого комітету Ковельської міської ради позивачам було повідомлено про відсутність підстав для надання дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт. Заява позивачів до ДІАМ про прийняття об`єкта в експлуатацію залишилась без розгляду.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Частиною першої статті 368 ЦПК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї з трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Аналіз правової норми, визначеної частиною третьою статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий не є забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому, слід ураховувати вимоги частини першої статті 376 ЦК України, а саме наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

Суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

В межах судового розгляду судом встановлено, що станом на момент здійснення добудови, згідно із матеріалами справи та різниці в дослідженій технічній документації на нерухоме майно, підготовленій станом на 2003 та 2022 роки, позивачами здійснювалось будівництво на земельній ділянці, що не перебувала у її власності та праві користування.

Проте, «09» жовтня 2020 року між Ковельською міською радою та ОСОБА_1 , за участю третьої особи на стороні Суперфіціара РЖКП № 2, було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою (суперфіцію), за яким суперфіціар надав, а суперіфціарій прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 53 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , для обслуговування житлового приміщення (для розширення квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_9 (добудови) житлового будинку).

Таким чином, у позивача наявна підстава для визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, визначена частиною третьою статті 376 ЦК України, оскільки земельна ділянка, на якій здійснене самочинне будівництвом, була надана забудовнику у подальшому у користування на підставі договору про встановлення права користування земельною ділянкою (суперфіцію) із відповідним цільовим призначенням.

Окремо суд аналізує та бере до уваги умову про обов`язковість проведення будівництва з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією.

На підставі дослідженого раніше звіту про проведення технічного обстеження від «16» вересня 2022 року, підготовленого експертом Федоруком В.В., судом встановлено, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (загальна площа квартири 67,1 кв.м, з яких житлова площа квартири 51,5 кв.м., площа забудови 79,5 кв.м., будівельний об`єм 226,8 м. куб.) є надійною та безпечною для експлуатації, відповідає основним державним будівельним та санітарним вимогам.

Згідно із статтею 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Висновки, викладені експертом у дослідженому звіті про проведення технічного обстеження, не заперечуються відповідачем та приймаються до уваги судом, за відсутності сумнівів в його точності та обґрунтованості.

Окремою умовою для визнання права власності особи на самочинно збудоване нерухоме майно є встановлення того, що вказане питання було предметом розгляду компетентного державного органу.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від «30» березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Судом встановлено, що позивачі звертались до Ковельської міської ради та Державної інспекції архітектури та містобудування з метою узаконення добудови проведеної до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Проте, відповіддю Виконавчого комітету Ковельської міської ради позивачам було повідомлено про відсутність підстав для надання дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, а заява ДІАМ про прийняття об`єкта в експлуатацію залишилась без розгляду.

За таких обставин право позивачів може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Відповідно до положень матеріального та процесуального закону, змісту позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 4, 12-13, 76-81, 141,200, 257, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_6 після проведення реконструкції шляхом прибудови приміщення площею 22,6 кв.м. (загальна площа квартири після реконструкції становить 67,1 кв.м., житлова площа 51,5 кв.м.).

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 23 лютого 2023 року.

Головуючий: В`ячеслав Лесик