Дата документу 21.02.2023Справа № 643/2183/22
Провадження № 2/554/1193/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

судді - Чуванової А.М.,

за участю секретаря - Проскурня Я.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування, пені, індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди; третя особа: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2022 року звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування, пені, індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди, в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 30040,90 гривень, витрати з проведення оцінки нанесеного збитку у розмірі 2150 гривень, пені у розмірі 3254,06 гривень, 3% річних у розмірі 580,24 гривень, індекс інфляції у розмірі 1096,01 гривень, моральну шкоду у розмірі 6500 гривень, а разом 43621,21 гривень, та сплачений судовий збір.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 11.12.2020 року о 17 год.00 хв. на вул.Героїв Праці,45 м.Харкова відбулася дорожньо-транспортна пригода; водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ford С-Мах, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, допустила наїзд на припаркований ОСОБА_1 автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП автомобіль позивача Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності, отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 перед третіми особами під час керування автомобілем Ford С-Мах, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована на момент ДТП в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» за полісом №201073205 від 28.08.2020 року. Цивільно-правова відповідальність позивача перед третіми особами застраховано у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом №201005544 від 21.08.2020 року, забезпеченим є автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на місці ДТП склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду(Європротокол). ОСОБА_2 визнала себе винною в ДТП. Згідно Полісу, ліміт відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну, складає 130000 гривень, франшиза складає 0,00 гривень.

11.12.2020 року позивач відправила на електронну пошту та Укрпоштою відповідачу скановані документи: повідомлення про ДТП (Європротокол), копії полісів, копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, посвідчення водія.

30.12.2020 року представник відповідача оглянув автомобіль позивача, склав протокол огляду Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 , в якому зафіксував пошкодження, та провів фотофіксацію пошкоджень ТЗ. Позивач сплатила вартість дефектовки автомобіля на СТО у розмірі 1134 гривень. У кінці лютого 2021 року відповідач повідомив позивача розраховану ним суму страхового відшкодування, яка складає 28372,65 гривень, строки виплати не повідомив.

З розрахованою відповідачем сумою страхового відшкодування позивач не згодна, оскільки вона не покриває попередньо розраховану їй на СТО вартість відновлювального ремонту її автомобіля, що складає 60086,33 гривень. 11.03.2021 року ОСОБА_1 направила відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування з зазначенням своїх банківських реквізитів для перерахування страхового відшкодування.

У зв`язку з тим, що відповідач страхове відшкодування позивачу не сплатив, тому 16.08. 2021 року для проведення незалежної оцінки нанесеного їй збитку у результаті ДТП вона звернулась до ФОП ОСОБА_3 , про що був укладений договір №83/21, вартість послуг оцінки нанесеного збитку вона сплатила у розмірі 2150 гривень. 16.08.2021 року ФОП ОСОБА_3 направив відповідачу телеграму запрошення на огляд автомобіля.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення авто товарознавчого дослідження №31С від 15.09.2021 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 , 2013 року виготовлення, пошкодженого внаслідок ДТП 11.12.2020 року, без врахування ПДВ, на дату ДТП, складає 30040,90 гривень.

Граничною датою оплати відповідачем страхового відшкодування позивачу є 11.06.2021 року, тому саме з наступного дня цієї дати нараховується пеня, яка за розрахунками позивача складає 3254,06 гривень.

Крім того, згідно розрахунку, станом на 12.06.2021 року по 01.02.2022 року 3% річних від 30040,90 гривень складає 580,24 гривень. Індекс інфляції з 12.06.2021 року по 01.01.2022 року складає 1,03648383. Інфляційні збитки за час прострочення грошового зобов`язання, згідно розрахунку, складають 1096,01 гривень.

Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем складає 37121,21 гривень, що складається з невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 30040,90 гривень, витрат позивача з проведення оцінки нанесеного збитку у розмірі 2150 гривень, пені у розмірі 3254,06 гривень, 3% річних у розмірі 580,24 гривень та індексу інфляції у розмірі 1096,02 гривень.

Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо сплати страхового відшкодування, позивачу завдано відповідачем значну моральну шкоду, яка полягає: в моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Позивач до цього часу позбавлена можливості відновити свій автомобіль до того стану, яким він був до ДТП, оскільки бракує коштів для його ремонту. Нанесену ОСОБА_1 моральну шкоду відповідачем у зв`язку з невиплатою страхового відшкодування вона оцінює у розмірі 6500 гривень.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.

Ухвалою суду від 12.12.2022 року прийнято до провадження цивільну справу та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» у судове засідання неодноразово не з`являвся, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач не подав відзив. Суд вважає можливим, у відповідності до ст.ст.211,223 ЦПК України, розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Третя особа ОСОБА_2 до суду не з`явилася, в наданій заяві просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.12.2020 року о 17 год.00 хв. на вул.Героїв Праці,45 м.Харкова відбулася дорожньо-транспортна пригода. Так, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ford С-Мах, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, допустила наїзд на припаркований ОСОБА_1 автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на місці ДТП склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду(Європротокол). ОСОБА_2 визнала себе винною в ДТП (а.с.11 повідомлення).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 перед третіми особами під час керування автомобілем Ford С-Мах, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована на момент ДТП в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» за полісом №201073205 від 28.08.2020 року (а.с.9 - поліс).

Згідно Полісу, ліміт відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну, складає 130000 гривень, франшиза складає 0,00 гривень.

Позивач є власником транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.14-15) та в результаті ДТП ОСОБА_1 завдано збитків.

Відповідно до ст. ст. 979, 981, 982, 983 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається у письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса). Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку, розмір страхового платежу і строки його сгілати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно до статті 16 Закону України «Про страхування», статті 979 ЦК України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. ч. 16-18 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як убачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода трапилась 11.12.2020 року о 17 год.00 хв. на вул.Героїв Праці,45 м.Харкова.

11.12.2020 року на адресу відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» позивач направила заяву про виплату страхового відшкодування разом з необхідними документами, які були отримані відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, позивач повністю виконала покладені на неї зобов`язання щодо інформування Страховика про настання страхового випадку, надала йому можливість встановити обставини настання страхового випадку та можливість визначити розмір завданої шкоди.

30.12.2020 року представник відповідача оглянув автомобіль позивача, склав протокол огляду Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 , та страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 28372,65 гривень.

Згідно матеріалів позову, відсутня інформація щодо виплати відповідачем страхового відшкодування позивачу та сплати пені за кожен день прострочення страхового відшкодування, а також щодо погодження розміру страхового відшкодування, проведення страховиком незалежної експертизи щодо визначення вартості матеріального збитку.

З розрахованою відповідачем сумою страхового відшкодування позивач не згодна, тому самостійно замовила висновок експерта.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №31С від 15.09.2021 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 , 2013 року виготовлення, пошкодженого внаслідок ДТП 11.12.2020 року, без врахування ПДВ, на дату ДТП, складає 30040,90 гривень (а.с.31-34). Вартість послуг оцінки нанесеного збитку склала 2150 гривень (а.с.25,29).

Граничною датою оплати відповідачем страхового відшкодування позивачу є 11.06.2021 року, тому саме з наступного дня цієї дати нараховується пеня, яка за розрахунками позивача складає 3254,06 гривень.

Крім того, згідно розрахунку, станом на 12.06.2021 року по 01.02.2022 року 3% річних від 30040,90 гривень складає 580,24 гривень. Індекс інфляції з 12.06.2021 року по 01.01.2022 року складає 1,03648383. Інфляційні збитки за час прострочення грошового зобов`язання, згідно розрахунку, складають 1096,01 гривень (а.с.47-49).

Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 37121,21 гривень, що складається з невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 30040,90 гривень, витрат позивача з проведення оцінки нанесеного збитку у розмірі 2150 гривень, пені у розмірі 3254,06 гривень, 3% річних у розмірі 580,24 гривень та індексу інфляції у розмірі 1096,02 гривень.

До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи сторони позивача в цій частині підставні.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, за наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині та стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь позивача загальної суми боргу відповідача перед позивачем - 37121,21 гривень, що складається з невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 30040,90 гривень, витрат позивача з проведення оцінки нанесеного збитку у розмірі 2150 гривень, пені у розмірі 3254,06 гривень, 3% річних у розмірі 580,24 гривень та індексу інфляції у розмірі 1096,02 гривень.

Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 6500 гривень, слід зазначити наступне.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також може відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяли, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, позивачем не надано суду доказів наявності такої шкоди та не обґрунтовано розмір відшкодування такої.

Таким чином, правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» відшкодування моральної шкоди відсутні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 496,2 гривень, що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 979, 990 ЦК України, ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування, пені, індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди; третя особа: ОСОБА_2 ,- задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», місцезнаходження: 04211, м.Київ, просп.Героїв Сталінграду,4, корп..6-А,, на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 30040,90 гривень, витрати з проведення оцінки нанесеного збитку у розмірі 2150 гривень, пені у розмірі 3254,06 гривень, 3% річних у розмірі 580,24 гривень, індекс інфляції у розмірі 1096,01 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», місцезнаходження: 04211, м.Київ, просп.Героїв Сталінграду,4, корп.6-А,, на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору в сумі 496,2 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», місцезнаходження: 04211, м.Київ, просп.Героїв Сталінграду,4, корп.6-А,;

третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Суддя А.М.Чуванова