Справа № 703/4225/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м.Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання -Литвин Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу№703/4225/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 02 грудня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова група «ТАС» було укладено договір добровільного комплексного страхування AZ14-1162160 (поліс ОСЦПВ АР №7912007), яким застраховано належний позивачу транспортний засіб «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 за програмою «Легке КАСКО», опція «1+2», розмір страхової суми 100000 грн.

02 грудня 2020 року о 07 год. 50 хв. в с. Костянтинівка по вул. К.Вишневецького, 181, сталася дорожньо транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 лютого 2021 року по справі №703/103/21 було встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 та будучи неуважним, відволікся та виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався назустріч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

15 грудня 2020 року ПАТ «Страхова група «ТАС» було перераховано на рахунок позивача 15161,37 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до висновку експерта №106 від 28 грудня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 35846 грн., вартість матеріального збитку 31028 грн.

Оскільки відповідачем ПАТ «Страхова група «ТАС» було відмовлено у доплаті страхового відшкодування, позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» 15866,63 грн. недоплаченого страхового відшкодування.

Також, просила стягнути з ОСОБА_2 різницю між вартістю відновлювального ремонту та розміром завданих матеріальних збитків, що становить 4818 грн.

Крім того, позивач вважає, що заподіяння її автомобілю механічних пошкоджень та відсутність з боку винної особи наміру виправити негативні наслідки та компенсувати спричинені їм збитки, необхідність змінювати звичний спосіб життя задля відновлення свого порушеного права, їй був завданий емоційний дискомфорт, а тому розмір моральної шкоди, який має бути стягнутий з відповідача ОСОБА_2 становить 7000 грн.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2022 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2022 року підготовче судове засідання по справі закрито.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі та участі позивача, на задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився. У наданому суду відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказав, що огляд транспортного засобу позивача було проведено представником АТ «СГ «ТАС» Панаско Р.П. 02.12.2020 та складено відповідний акт огляду. Даний акт огляду було підписано позивачем ОСОБА_1 . У вказаному акті огляду було зазначено 20 пошкоджень елементів та зазначено, що акт огляду (дефектна відомість) складено на підставі огляду транспортного засобу. Відповідно до умов страхування за договором, було проведено розрахунок нанесеного збитку автомобіля позивача. Згідно ремонтної калькуляції №28021-34 від 09.12.2020 вартість нанесено збитку власнику автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , з врахуванням зносу на заміняємі деталі (70%), становить 15161,36 грн. Відповідно вказана сума й була перерахована позивачу. Зазначив також, що вартість відновлювального ремонту визначається страховиком згідно калькуляції, а не згідно будь-яких інших документів (висновок експерта) документів, що надаються до АТ «СГ ТАС» страхувальником. Враховуючи викладені обставини просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. У наданих суду запереченнях на позов просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі оскільки вважає, що заявлені вимоги є безпідставними. Крім того вказав, що добровільно перерахував позивачу 5000 грн. з метою врегулювати понесені позивачем незручності, що мали місце чи могли мати.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Предметом розгляду даної справи є спір про відшкодуванні шкоди, заподіяної майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із змісту ст. 12, 81 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_1 є власником автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 02 грудня 2020 року о 07 год. 50 хв. в с. Костянтинівка по вул. К.Вишневецького, 181, керував автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_2 , будучи неуважним, відволікся та виїхав на смугу зустрічного руху де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався назустріч, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень та завдано матеріальних збитків.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Постанова вступила в законну сину ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС».

Відповідно до Договору добровільного комплексного страхування «Повний автозахист», виданого АТ «СГ «ТАС» від 18.05.2020, автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 застрахований за умовою страхування «Легке КАСКО» опція «1+2».

Згідно полісу №АР/7912007 від 18 травня 2020 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «СГ «ТАС» встановлено розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну (ліміт цивільно-правової відповідальності) у розмірі 130000 грн. із визначенням франшизи в розмірі 0 грн.

20 грудня 2019 року експертом автотоварознавцем Почтаренком О.Г. за участю позивача було здійснено огляд автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний № НОМЕР_1 , про що складено протокол огляду транспортного засобу. В протоколі зазначено характер пошкоджень автомобіля «ВАЗ 21099» та назва деталей, що підлягають заміні, ремонту та фарбуванню.

Вказаний протокол огляду транспортного засобу підписано експертом товарознавцем Почтаренком О.Г. та власником транспортного засобу ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з статтею 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ч. 1ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч. 1ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Як вбачається з копії банківського переказу від 15 грудня 2020 року ОСОБА_1 відшкодовано АТ «СГ`ТАС» страхове відшкодування згідно договору №AZ141162160 від 18.05.2020 в сумі 15161,37 грн.

В той же час позивач зазначає, що відповідно до висновку №106 висновок експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта автотоварознавця Почтаренка О.Г. від 28 грудня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП , становить 35846 грн. 05 коп. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого під час ДТП, становить 31028 грн.

До вказаного висновку додано фотокопії пошкодженого автомобіля, калькуляцію відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 із зазначенням заміни матеріалів, деталей та вартості робіт.

Відповідно з боку страховика залишаються невідшкодованими збитки страхувальника в розмірі 15866 грн. 63 коп.

Листом від 14 вересня 2021 року позивачу відмовлено у доплаті страхового відшкодування, оскільки АТ «СГ «ТАС» в повному обсязі виконало свої зобов`язання за договором.

Також у наданому відзиві представник відповідача зазначив, що акт огляду (дефектна відомість) пошкодженого автомобіля складено на підставі огляду транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу визначається страховиком згідно калькуляції, а не згідно будь-яких інших документів (висновків експерта) що надаються до АТ «СГ «ТАС» страхувальником.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. ст. 77, 79 ЦПК України.)

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п. 21.11.1.2 договору страхування, розмір страхового відшкодування розраховується страховиком виходячи з суми завданого внаслідок настання страхового випадку розміру матеріального збитку.

Відповідно до п. 21.11.1.3.1 матеріальний збиток визначається згідно з калькуляцією вартості відновлювального ремонту, що складена страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення , або згідно з актом товарознавчого дослідження (за вибором страховика).

Тобто вказаними положенням п. 21.11.1.3.1 договору страхування узгоджено процедуру розрахунку страхового відшкодування, яке здійснюється на основі калькуляції страховика щодо вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ні умови цього договору страхування, ні чинне законодавство про страхування, не обмежує страхувальника, у випадку його незгоди із нарахованим та виплаченим страховим відшкодуванням, доводити інший розмір такого відшкодування у передбачений законом спосіб.

Відповідач не скористався своїм правом та не заявив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 28 грудня 2020 року №106, складений на замовлення позивача в силу вимог ст.106 ЦПК України сприймається судом як належний, допустимий та достовірний доказ.

Таким чином висновок експерта №106 від 28.12.2020 щодо оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля, є письмовим доказом, стосується предмету доказування та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до положень ч.1 ст.89 ЦПК України

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ПАТ «СГ «ТАС» недоплаченого страхового відшкодування підлягають до задоволення в повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження від 28.12.2020 №106 вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21099» становить 35846 грн. без урахування експлуатаційного зносу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «ВАЗ 21099» з урахуванням експлуатаційного зносу становить 31028 грн.

В даному випадку у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої винною особою шкоди потерпілому сплачується різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Враховуючи вищезазначене з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача ОСОБА_2 про відшкодування ОСОБА_1 5000 грн., оскільки з поданої квитанції від 28 травня 2021 року не вбачається, що вказана сума перерахована позивачу саме в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що трапилася 02 грудня 2020 року.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підтвердження факту заподіяння відповідачем моральної шкоди, позивач надала суду довідку КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. Софії Бобринської» №48 від 10 лютого 2021 року про те, що вона перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря невролога з 02 по 05 грудня 2020 року та виписку з амбулаторного лікування.

Приймаючи рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 завданої позивачу моральної шкоди суд враховує факт порушення прав позивача, що проявився в пошкодженні транспортного засобу, що свідчить про перенесені останнім моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, факт перебування позивача на лікуванні та з урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 2000 гривень, а тому позовні вимоги слід в даній частині задовольнити частково.

З огляду на викладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 4818 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Крім того, ст. 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як встановлено судом, 13 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено угоду про надання юридичної допомоги.

Як вбачається з квитанції від 20 грудня 2022 року ОСОБА_1 сплачено адвокату Райнову Г.С. кошти в сумі 7000 грн. за надання правничої допомоги .

Відповідно до акту виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги адвокатом Райновим Г.С. на виконання умов договору про надання правничої допомоги надано ОСОБА_1 у межах розгляду даної справи професійну (правничу) допомогу, а саме: консультація правового характеру, ознайомлення з документами та формування позиції, підготовка позовної заяви.

Загальна вартість наданих послуг становить 7 000 грн.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови ВС від 24 жовтня 2019 у с праві № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищезазначене, а також складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт та обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, суд, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає необхідним зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню, до 3000 грн.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. та оплата за проведену експертизу в сумі 2200 грн. підлягають стягненню з відповідачів в повному розмірі.

Відтак, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі по 2502 грн. 43 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-266, 268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 15866 грн. 63коп. недоплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4818 грн. матеріальних збитків та 2000 грн. моральної шкоди, а всього 6818 грн.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 2502 грн. 43 коп. судових витрат з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлене у повному обсязі 16 січня 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», місцезнаходження: 03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65, ;

третя особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя І.Я. Биченко