ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Комунального підприємста «Дніпроводоконал» Дніпровської міської ради на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2023 року за заявою Комунального підприємста «Дніпроводоконал» Дніпровської міської ради, боржник ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, (суддя першої інстанції Овчиннікова О.С.),

В С Т А Н О В И В:

10 листопада 2022 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2023 року в задоволенні заяви Комунального підприємства «Дніпроводоконал» Дніпровської міської ради, боржник ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа відмовлено.

Із вказаною ухвалою суду не погодилась представник КП «Дніпроводоканал» Демошенко Л.В., та подала апеляційну скаргу, вказує на те, що доказів переривання строків пред`явлення виконавчого листа заявник надати не може, оскільки отримав їх вже з пропущеними строками.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції не дослідив в повному обсязі надані копії наказів, розпоряджень, згідно яких, діяльність підприємства частково була припинена з 2020 року у зв`язку із короновірусною інфекцією. Перебуваючи в періодичних простоях, працівники були відсутні на робочих місцях та не мали змоги перевіряти всі справи, які знаходяться на розгляді в судах.

ОСОБА_2 , просила ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2023 року скасувати, заяву Комунального підприємства задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_2 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2019 року позов Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро, вул. Троїцька, буд.21а, ЄРДПОУ 03341305, п/р НОМЕР_2 в Акціонерному товаристві «Укрсиббанк» в м. Дніпропетровськ, МФО 351005, код за ) суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 56953,37 грн., яка складається з: 31969,09 грн. - суми основного боргу; 20628,97 грн. - інфляційного збільшення; 4355,31 грн. - 3% річних., а також суму судового збору у розмірі 1762 грн.

Рішення від 21.03.2019 року набрало законної сили 22.04.2019 року.

У двох виконавчих листах по справі №200/18295/18, виданих 03.08.2022 року, зазначено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 22.04.2022 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не зазначено поважних причин пропуску строку.

Апеляційний погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Як визначено у ч.1, 2 ст.127ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч.1-3 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Згідно із ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документу до виконання складає 3 роки з дати набрання рішенням законної сили.

У відповідності до ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання перебіг строку поновлюється. Час що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. При цьому, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання по даній справі закінчився.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C.G.andOthers v.Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, §39), «Олександр Волков проти України» («OleksandrVolkov v.Ukraine», заява №21722/11, §170)).

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що знаючи про судовий процес, учасник справи повинен в розумні інтервали часу вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого йому судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року).

Стягувач, який не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Стягувач, який є юридичною особою зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник суду не надав.

Метою ст. 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незацікавленість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання матеріали справи не містять.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

У даному випадку стягувач внаслідок своєї тривалої бездіяльності, яка не була виправдана поважними причинами, не продемонстрував зацікавленості у виконанні рішення суду на свою користь у примусовому порядку, тому боржник відповідно до ст.433 ЦПК України з урахування принципу правової визначеності вправі розраховувати на те, що у такому випадку суд не має поновлювати процесуальний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання по даній справі закінчився.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що робота підприємства була припинена з 2020 року у зв`язку із короновірусною інфекцією, є безпідставними, оскільки з наданих до заяви наказів вбачається, що з 22.04.2020 року працівників почали відправляти у простій, проте до суду не було надано належних доказів які відділи було відправлено у простій та яких саме робітників. Також з наданих наказів вбачається, що з 02.10.2020 року підприємство перейшло на дистанційну форму роботи, а тому посилання заявника, що не було можливості контролювати розгляд справи є безпідставними, оскільки інформація про стан розгляду справи є у відкритому доступі на сайті «Судова влада України», тим більше, суди під час карантину працювали, так що у представників підприємства була можливість направити електронного листа про стан розгляду справи.

З наявної в матеріалах справи заяви від представника КП «Дніпроводоканал» Воронцова В.В., від 27.01.2020 року вбачається, що він просив видати йому копію рішення по даній справі, а тому доводи скарги що позивач не знав про оскаржуване рішення є такими. Що спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів зауважує, що, ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, доводи апелянта спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги, що отримання виконавчого листа поза межами пред`явлення його до виконання по об`єктивній, незалежній від його волі причині є підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність позивача про розгляд справи не знайшла свого підтвердження, а звернення через 3 роки із зазначеною заявою свідчить про недобросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Комунального підприємста «Дніпроводоконал» Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м,Дніпропетровська від 10 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 16 березня 2023 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи