КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/696/22
Провадження № 2/488/575/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.02.2023 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн», третьої особи: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2022 р. позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Заливчого Ярослава Валерійовича звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Дебт Коллекшн" з позовною заявою, в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 11.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 63665.

Позов мотивований тим, що 16.02.2022 р. позивач з Єдиного порталу державних послуг «Дія» дізналася про те, що приватним виконавцем Баришніковим А.Д. на підставі постанови від 16.02.2022 р. відносно неї відкрито виконавче провадження №68673590. На цьому ж порталі позивач отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження зі змісту якої вбачається, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 63665, вчиненого 11.06.2021 р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ ФК Дебт Коллекшн заборгованості в розмірі 9 805,00 грн.

Оскільки в автоматизованій системі виконавчих проваджень не було розміщено документів на підставі яких його вчинено, 18.02.2022 р. представником позивача приватному виконавцю було подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримано копію договору на виконання якого вчинено виконавчий напис.

Зі змісту виконавчого напису та документів на виконання яких його вчинено вбачається, що нотаріус пропонує стягнути заборгованість яка виникла внаслідок неналежного виконання Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № /228979 від 02.02.2020 р. укладеного між позивачем та ТОВ ГОУФІНГОУ в електронній формі. Право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося, внаслідок чого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1-03/06/2021 від 03.06.2021 р. право вимоги за кредитним договором отримав відповідач.

Зазначив, що позивач ніколи жодних документів про наявність та необхідність погашення боргу від ТОВ ФК Дебт Коллекшн не отримувала.

Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з порушенням чинного законодавства України, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Також вказав, що згідно виконавчого напису пропонується стягнути заборгованість яка виникла за період з 03.06.2021 р. по 09.06.2021 р. (всього шість днів) і складається із:

- простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 2500,00 грн;

- простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 6 105,00 грн;

- плати за вчинення виконавчого напису 1200,00 грн.

При цьому ні відповідач, ні первісний кредитор будь-яких повідомлень про відступлення права вимоги та про розмір боргу за кредитним договором, права вимоги за яким відступаються, на адресу позивача не направляв. Викладене не дає змоги встановити ні період, за який виникла заборгованість, ні її дійсний розмір.

Представник позивача зазначив, що умовами кредитного договору передбачено надання кредиту у розмірі 2500,00 грн на 15 днів, тобто до 16.02.2020 р. (п.1.1, 1,2 кредитного договору), при цьому за змістом пункту 1.3 за користування кредитними коштами позичальник сплачує 1,85% на добу, що становить 675,25% річних.

В той же час будь-яких доказів на підтвердження розміру та факту надання кредитних коштів позивачеві (виписка про рух коштів по рахунку, платіжне доручення, квитанція про отримання коштів) відповідачем нотаріусу не надано. Матеріали виконавчого провадження не містять розрахунку заборгованості чи виписки по рахунку позивача, з яких можливо було б встановити правильність здійсненого відповідачем розрахунку складових заборгованості, яку пропонується стягнути за виконавчим написом.

Більше того, в межах строку кредитування (15 днів) розмір відсотків складатиме 693,75 грн (2500,00 грн х 1,85% х 15 днів = 693,75 грн), а не 6105,00 грн.

Вказав, що за умовами кредитного договору, строк повернення коштів спливає 16.02.2020 р., в той же час, як вбачається з виконавчого напису, розмір процентів продовжував збільшуватися, що вказує на безпідставність їх нарахування після закінчення строку кредитування.

За такого, нарахування процентів за кредитним договоро після 16.02.2020 р. є незаконним та свідчить про відсутність підстав вважати таку заборгованість безспірною.

На думку представника позивача викладене свідчить про порушення приватним нотаріусом вимог ст. 88 Закону України Про нотаріат, оскільки, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника і не врахував, що відповідач перед вчиненням виконавчого напису не направив на адресу позивача вимогу про наявність боргу та необхідність його погашення.

Вирішити вказане питання у позасудовому порядку неможливо, тому останній був змушений звернутися в суд з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.02.2022 р. була задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення в межах виконавчого провадження № 68673590 за виконавчим написом № 63665 вчиненого 11.06.2021 р.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.02.2022 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.

Копію ухвали надіслано сторонам.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник третьої особи заяв або заперечень проти доводів учасників судового процесу суду не надав.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Під час розгляду справи встановлено, що 11.06.2021 р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною був виданий виконавчий напис № 63665 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" заборгованості на загальну суму 9 805,00 грн.

16.02.2022 р. приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим Артемом Дмитровичем на виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 68673590.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України Про нотаріат вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 11.06.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 11.06.2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.

Отже, в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

Згідно з ст.ст. 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Під час ухвалення рішення суд вирішує також питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з статтею 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. за подання позовної заяви, а також 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а всього - 1 488,60 грн. Тому, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 141 ЦПК України, вказана сума судового збору належить до стягнення з відповідача.

Що стосується питання витрат на правничу допомогу, то сюди включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу позивач надав суду договір про надання професійної правової (правничої) допомоги від 17.02.2022 р.; Акт № АП-0012 приймання-передачі наданих послуг, складений та засвідчений сторонами 21.02.2022 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 12 від 17.02.2022 р. про оплату послуг за договором від 17.02.2022 р. на суму 5000,00 грн; Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю МК № 001527; ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 від 18.02.2022 р.

З урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи те, що позовні вимоги було задоволено повністю, доказів неспівмірності цих витрат суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ ФК Дебт Коллекшн на її користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 274-275, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн», третьої особи: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 63665 від 11 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Дебт Коллекшн" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 9 805,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Дебт Коллекшн" (код ЄРДПОУ: 44243120, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, буд. 7, офіс 26) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Дебт Коллекшн" (код ЄРДПОУ: 44243120, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, буд. 7, офіс26) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору на загальну суму 1 488,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення суду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Дебт Коллекшн", код ЄРДПОУ: 44243120, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, буд. 7, офіс 26;

Третя особа Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Я. А. Чернявська