Справа № 456/3070/22
Провадження № 2/456/181/2023
РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Черевата С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

за участю:

представниці позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що у встановленому законом порядку визнана виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Добрівлянської сільської ради, про що укладено Договір № 1 від 05.12.2014 року. Відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 та користується даним видом комунальних послуг. Відповідач уклав із позивачем Публічний договір про надання послуг (оприлюднений в газеті «Рідне поле» № 11 від 16.03.2017 року, № 1 від 04.01.2018 року та на сайті Стрийської РДА, № 8 від 02.04.2022 року та на сайті Стрийської міської ради, на дошці оголошень сільської ради) шляхом оплати за надані послуги і, відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є індивідуальним споживачем.

Відповідач не виконує обов`язки, покладені на нього чинним законодавством, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів з жовтня 2019 року в сумі 1815 грн. 48 коп. Впродовж періоду надання послуг скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача на адресу позивача не надходило.

Позивач зі свого боку продовжує виконувати свої обов`язки та забезпечує безперебійне та згідно затвердженого графіку надання відовідачу послуг з вивезення твердих побутових відходів.

Згідно п.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Згідно із вказаним договором, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим.

11 серпня 2022 року Стрийським міськрайонним судом було винесено ухвалу про відмову у видачі судового наказу щодо стягнення заборгованості з відповідача.

Також зазначає, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за надання послуг з вивезення твердих побутових відходів в розмірі 1815 грн. 48 коп. основного боргу, втрати від інфляційних процесів 706,17 грн. та 3 % річних 160,86 грн., всього 2682,51 грн.

Також позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно із якою, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», виникла необхідність уточнення суми втрат від інфляційних процесів та 3 % річних, у зв`язку із забороною нарахування штрафних санкцій в період воєнного стану, а тому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1815 гри. 48 коп. основного боргу, втрати від інфляційних процесів 355,72 грн., 3 % річних 130,71 грн. - всього 2301,91 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Представниця позивача у судовому засіданні позов підтримала з мотивів, вказаних в позовній заяві, звернула увагу на уточнення позовних вимог у зв`язку із забороною нарахування штрафних санкцій в період воєнного стану.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначив, що договору про надання послуг із ФОП ОСОБА_1 не укладав, послугами з вивезення твердих побутових відходів не користувався, жодних оплат за надання таких послуг не здійснював.

Заяви, клопотання учасників справи.

17.10.2022 позивачем на адресу суду подано заяву про розгляд справи без його участі.

27.01.2023 позивачем на адресу суду подано заяву про уточнення позовних вимог.

Процесуальні дії у справі.

16.09.2022 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою від 10.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є збирання безпечних відходів.

Згідно із договором № 1 від 05.12.2014 про надання комунальних послуг на території Добрівлянської сільської ради, укладеним між Добрівлянською сільською радою та ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_1 зобов`язується згідно з графіком надавати комунальні послуги з поводження з побутовими відходами на території Добрівлянської сільської ради.

Згідно із додатковою угодою до договору № 1 від 05.12.2014 про надання комунальних послуг на території Добрівлянської сільської ради, з 25 березня 2021 в преамбулі та в тексті укладеного договору «Добрівлянської сільської ради» в усіх відмінках замінено на «виконавчий комітет Стрийської міської ради».

Згідно із першим номером газети «Рідне поле» від 04.01.2018 р., ФОП ОСОБА_1 здійснено публічну оферту та опубліковано публічний договір від 01.01.2018 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів.

Публічну оферту та текст публічного договору про надання послуг з поводження з твердими побутовими відходами опубліковано в газеті «Гомін волі. Стрий», номер газети від 02 квітня 2022 року.

Відповідно до довідки № 129 від 19.07.2022, виданої виконавчим комітетом Стрийської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає в АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно із звітом ФОП ОСОБА_1 від 08.09.2022, користувачем послуг здійснено оплату 01 лютого 2020 року у сумі 84 гривні.

Відповідно до уточненого розрахунку суми боргу за надані житлово-комунальні послуги, сума основного боргу за період з 01.10.2019 до 23.02.2022 становить 1815 грн. 48 коп, загальна сума 3% річних 130 грн. 71 коп., інфляційне збільшення суми боргу 355 грн. 72 коп.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.08.2022 (справа № 456/2543/22) ФОП ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з вивезення твердих побутових відходів. Така ухвала мотивована пропущенням ФОП ОСОБА_1 строку, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати коштів за житлово-комунальні послуги.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п. 1,5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №751/3840/15-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, Кабінет Міністрів України постановляє:

1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

2. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно із висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, зробленого у постанові від 11 листопада 2019 року (справа № 646/834/17),

виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Договір з вивезення відходів містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя пункт 1 та 5 статті 20). Такі положення Закону України «Про житлово комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання.

Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 про затвердження «Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 6-13 цієї постанови визначення норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг- органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010.

Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій , які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

За викладених обставин колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не вбачає підстав для відступлення від правового висновку зробленому Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 лютого 2018 року справа № 641/2634/16-ц, провадження № 61-4824св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 грудня 2018 року справа № 641/533/17, провадження № 61-18779св18, оскільки як вбачається з встановлених судом обставин ТОВ «Харків Екоресурс» направило оферту (опублікований примірнику газети «Харьковские Известия» договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, який було доставлено відповідачам) виконувало послуги по вивезенню твердих побутових відходів від домоволодінь з району, де знаходяться помешкання відповідачів-споживачів та останні не довели, що не користуються цими послугами - тобто прийняли оферту.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що між Добрівлянською сільською радою та ФОП ОСОБА_1 05 грудня 2014 року було укладено договір, згідно із яким ФОП ОСОБА_1 зобов`язується відповідно до графіку надавати комунальні послуги з поводження з побутовими відходами на території Добрівлянської сільської ради. Позивачем здійснено публічну оферту та опубліковано текст публічного договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів у місцевій газеті «Рідне поле» від 04.01.2018.

Відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім цього, згідно із довідки, виданої виконавчим комітетом Стрийської міської ради (Добрянський старостинський округ), разом із ним проживає ще троє повнолітніх осіб.

Відповідно із звіту, наданого позивачем, з жовтня 2019 року по серпень 2022 року відповідач та троє інших мешканців, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 не здійснювали оплату, наданих послуг. Лише 01 лютого 2020 року користувачем послуг здійснено оплату у сумі 84 гривні через відділення зв`язку.

Суд встановив, що відповідач не виконує обов`язки, покладені на нього чинним законодавством, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів з жовтня 2019 року в сумі 1815 грн. 48 коп. Впродовж періоду надання послуг скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача на адресу позивача не надходило і суду таких відповідачем не надано.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Позивач звернулася із позовом до відповідача про стягнення всієї заборгованості, яка склалась у зв`язку із не виконанням зобов`язань всіма чотирма особами, що проживають у вказаному житловому будинку і яка нарахована виходячи із встановлених тарифів на всіх осіб, про що ствердила у судовому засіданні представник позивача.

Отже суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із суми заборгованості, що склалась на одну особу, тобто 1/4 її частини.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 992 грн. 40 коп.

На підставі статей 525, 526, 625 ЦК України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за надання послуг з вивезення твердих побутових відходів у розмірі 575 (п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 48 коп. ( з них 453 (чотириста п`ятдесят три) грн. 87 коп. основного боргу, втрати від інфляційних процесів 88 (вісімдесят вісім) грн. 93 коп., 3 % річних 32 (тридцять дві) грн. 68 коп.) та сплачений судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп., а всього 1567 (тисячу п`ятсот шістдесят сім) грн. 88 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 02 лютого 2023 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський