КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/626/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Савіцькій Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки,

за апеляційною скаргою представника Київської міської ради на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Каліушка Ф.А.,-

встановив:

У серпні 2018 року Київська міська рада звернулася до суду із названим позовом.

Позивач просив зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0786 га на АДРЕСА_1 (код ділянки: 90:563:0101) та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан шляхом звільнення від будівель та споруд.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при здійсненні перевірки було встановлено, що відповідачем порушено межові знаки та самовільно зайнято земельну ділянку орієнтовною площею 0,08 га.

КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» проведено топографо-геодезичні та вишукувальні роботи з визначення зовнішніх меж фактичного користування земельної ділянки, та встановлено точну площу самовільно зайнятої земельної ділянки, яка становить 0,0786 га.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Київської міської ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване.

У судовому засіданні представник Київської міської ради вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки загальною площею 0,0786 га на АДРЕСА_1 (код ділянки: 90:563:0101).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що Рішенням Київської міської ради VII сесія ХХІІІ скликання № 52-8/773 від 23 березня 2000 року «Про приватизацію земельних ділянок садівницького товариства «Прибой» Харківського району передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку 0,0619 га, за адресою: АДРЕСА_1 , код земельної ділянки 90563101.

На підставі вищезазначеного рішення, 14 серпня 2000 року видано державний акт на право приватної власності на землю IV-КВ № 146019, згідно якого ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0619 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 90563101.

Судом першої інстанції встановлено, що на вказаній земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 знаходиться садовий будинок, що належить на праві приватної власності відповідачу, що підтверджується Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, затвердженого Розпорядженням ДРДА 10.04.2006 за № 362, та свідоцтвом про право власності від 17.05.2006, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Згідно Свідоцтва на право приватної власності від 30 травня 2006 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 91706105 від 11 липня 2017 року ОСОБА_1 є власником гаражу для човна, за адресою: АДРЕСА_1 .

17 жовтня 2017 року департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 17-0072-02, яким виявлено знищення межових знаків та самовільне зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га.

Обґрунтовуючи поданий позов, Київська міська рада зазначила, що за результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 надана в приватну власність земельна ділянка площею 0,0618 на АДРЕСА_1 . Разом з тим, загальна ділянка, яка використовується ОСОБА_1 становить орієнтовно 0,14 га. Отже, виявлено самовільне зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га.

КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» проведено топографо-геодезичні та вишукувальні роботи з визначення зовнішніх меж фактичного користування земельної ділянки, та встановлено точну площу самовільно зайнятої земельної ділянки, яка становить 0,0786 га.

Оскільки земельна ділянка (код 90:563:0101) площею 0,0786 га не була відведена у відповідності до чинного законодавства, таке майно підлягає знесенню.

На підтвердження позовних вимог надано: копія акта перевірки земельної ділянки від 10 жовтня 2017 року; абрис земельної ділянки на АДРЕСА_1 ; копії растри аерофотозйомки 2014 року; витяг з бази даних міського земельного кадастру від 05 грудня 2017 року.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

Статтями 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності та постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Статтею 211 ЗК України визначено, що самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (стаття 212 ЗК України).

Стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачає, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту самовільного використання відповідачем земельної ділянки площею 0,0786 га.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження порушення відповідачем межових знаків.

Надані позивачем Акт перевірки земельної ділянки від 10 жовтня 2017 року; абрис земельної ділянки на АДРЕСА_1 ; копії растри аерофотозйомки 2014 року; витяг з бази даних міського земельного кадастру від 05 грудня 2017 року, не є допустимими та належними доказами на підтвердження позовних вимог.

Єдиним допустимим та належним доказом, який може підтвердити або спростувати факт порушення відповідачем межових знаків та самовільне зайняття земельної ділянки є судова земельно-технічна експертиза.

Проте, позивачем клопотань про призначення земельно-технічної експертизи не заявлялося.

Доводи апеляційної скарги про те, що Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства є правомірним, колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначений документ не є належним та достатнім доказом на підтвредження позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем не надано жодного рішення Київської міської ради щодо передачі спірних земельних ділянок у власність чи користування, колегія суддів не приймає, оскільки матеріали справи містять докази на підтвердження права власності відповідача на земельну ділянку площею земельну 0,0619 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 90563101, водночас позивачем не надано доказів на підтвердження порушення відповідачем межових знаків та самовільного зайняття земельної ділянки.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 19 липня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника Київської міської радизалишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 27 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко