Дата документу 27.04.2023Справа № 554/6022/21
Провадження № 2/554/2375/2023
Справа №554/6022/21
Провадження №2/554/2375/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави, в складі суду :

судді Блажко І.О.

при секретарі Пулинець Л.Ю.

з участю представника відповідача Ткаченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України, в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення моральної шкоди , -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Держави України, в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення моральної шкоди. В якій прохав: стягнути на його, ОСОБА_1 користь із держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області моральну шкоду в розмірі 29 900 гривень. Зазначив, що з 2015 року ОСОБА_1 , як фізична особа підприємець, надавав юридичні послуги. Після внесення змін до Конституції України, з 30.09.2016 в Україні запроваджено так звану «адвокатську монополію», яка полягає в тому, що виключно адвокат може представляти інтереси інших осіб у суді. Зазначена стаття, як стверджує ОСОБА_1 , примусила стати його членом Національної асоціації адвокатів України проти його волі. Прохав відшкодувати шкоду, завдану позивачу ОСОБА_1 державною політикою, законодавчою і регуляторною діяльністю держави, яка виразилася в прийнятті ч.6 ст.45 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». (а.с.1-7).

30.06.2021 ухвалою судді позовну ОСОБА_1 до Держави України, в особі ГУ ДКС України в Полтавській області про стягнення моральної шкоди - залишено без руху (а.с.17, 18).

05.07.2021 ухвалою судді позовну ОСОБА_1 до Держави України, в особі ГУ ДКС України в Полтавській області про стягнення моральної шкоди - вважати неподаною. Повернуто позовну заяву разом з додатками позивачу ОСОБА_1 . Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі неможливості усунути недоліки позовної заяви у зазначений строк, він має право повторно звернутися до суду з належно оформленим позовом (а.с.24, 25).

13.12.2022 постановою Полтавського апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Ухвала Октябрського районного суду м.Полтави від 05.07.2021 скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.90-94).

04.01.2023 ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави, на виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 13.12.2022, відкрито провадження в справі №№554/6022/2021, 2/554/2375/2023 за позовом ОСОБА_1 до Держави України, в особі ГУ ДКС України в Полтавській області про стягнення моральної шкоди. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено справу до судового розгляду по суті в Октябрському районному судім.Полтави на 13.30 годин на 09.02. 2023, викликати в судове засідання учасників процесу (а.с.97).

04.04.2023 до суду надійшли пояснення на позовну заяву відповідача ГУ ДКСУ у Полтавській області. В яких прохали відмовити в задоволенні позовних вимог до Головного управління Казначейства як до неналежного відповідача по справі. Справу розглядати без участі представника Головного управління Казначейства (а.с.119.120).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлений про судове засідання. Надіслав суду заяву про розгляд справи без участі. В котрій прохав, суд розглянути справу без його участі (а.с.106).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 відносно позову заперечувала у повному обсязі.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Судом встановлено, що з 2015 року ОСОБА_1 , як фізична особа підприємець, надавав юридичні послуги.

У зв`язку із прийняттям ч.6 ст.45 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та став членом Національної асоціації адвокатів України.

Предметом позову, поданого ОСОБА_1 , є відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 державною політикою, законодавчою і регуляторною діяльністю держави, яка виразилася в прийнятті ч.6 ст.45 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Головне управління Казначейства прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушувало. Позовні вимоги до Головного управління Казначейства, як до юридичної особи, не заявляються, тому законних підстав вирішувати питання про взаємовідносини між позивачем та Головним управлінням Казначейства немає.

Діяльність Головного управління Державної казначейської служби у Полтавській області регулюється наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 № 129 «Про затвердження положення про Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області», виданого відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 12.10.2011 №1280 «Про затвердження положень про територіальні органи Державної казначейської служби України».

Відповідно до цього ж Положення основними завданнями Головного управління Казначейства є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Пунктом 4 Положення чітко визначено перелік повноважень, що здійснює Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку.

Відповідно до Положення та Бюджетного кодексу України Головне управління Казначейства є державним органом та самостійною юридичною особою, має самостійні кошториси видатків, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням, самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, а не Державного бюджету України.

Головне управління Казначейства є органом державної влади, одним з структурним елементів державного апарату, і не може уособлювати у собі таке широке поняття, як держава.

А тому уособлення понять «Держави» та «Головного управління Казначейства» є неможливим, так як не регулюється чинним законодавством, яке регулює подібні відносини.

З органу Казначейства, як з юридичної особи, взагалі не можливе проведенпя стягнення, оскільки рахунки Головного управління Казначейства призначені лише для виплат заробітної плати та інших соціальних виплат, за чітко встановленими кодами бюджетної класифікації, а тому Головне управління Казначейства не може відповідати своїм майном за дії, спричинені іншими юридичними особами та держави загалом.

Згідно зі статтями 170, 176 Цивільного кодексу України Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій при здійсненні ними своїх повноважень, рівно як державні органи не відповідають по зобов`язаннях Держави. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Позивачем установлено, що правовідносини сторін виникли з підстав стягнення коштів з державного бюджету, а не з бюджетної установи.

Керуючись правовими позиціями, зазначеними в пункті 46 постанови від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц Великої Палати Верховного Суду зазначив відповідачем в даному випадку є Державна казначейства служба України.

Таким чином, позивачем невірно визначений склад відповідачів у справі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди. Оскільки позивачем невірно визначений склад відповідачів у справі, в даному випадку є Державна казначейства служба України, а не ГУ Державної казначейської служби України в Полтавській області.

Пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 зі змінами, згідно якого Казначейство України(Державна казначейська служба України) здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Тобто, дана норма передбачає виконання судового рішення саме Державною казначейською службою України, а не її територіальним органом - Головним управлінням Державної казначейської служби України у Полтавській області. В силу вимог даного Порядку територіальний орган Казначейства лише здійснює відповідні заходи по його виконанню, а не виконує його. Відповідно до вимог даного порядку Головне управління Казначейства виконує судові рішення, коли боржником виступає установа, яка знаходиться наказначейському обслуговуванні саме в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Полтавській області як клієнт.

Відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України є саме Державна казначейська служба України, а не її територіальний орган.

Функціонування єдиного казначейського рахунку - основного рахунку держави для проведення фінансових операцій та ефективного управління коштами державного та місцевих бюджетів через систему електронних платежів Національного банку України - регламентує Положення про єдиний казначейський рахунок, затверджене наказом Міністерства фінансів України та Державного казначейства України від 30.11.2010 № 449.

Єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Державній 1 казначейській службі України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Полтавській області даний рахунок невідкритий.

При цьому, позивач в тексті своєї позовної заяви посилається що адресує позов саме до ДКСУ, а відповідачем зазначив Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області з незрозумілих причин.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019у справі №920/715/17(провадження № 12-199гс18)зазначено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174ЦК України).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17(провадження № 12-199гс18)зроблений висновок, що, застосовуючи статті 1173, 1174ЦК України суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995№4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (Постанова ВС КЦС від 22.11.2018 у справі № 158/2689/16-ц).

Згідно з приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди. Оскільки суду не надано належних та допустимих доказів заподіяння позивачу такої шкоди і не обґрунтовано її розмір.

Керуючись ст.ст.12, 81, 130, 131, 141, 229, 263, 350, 354 ЦПК України , суд ,-

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Держави України, в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Складання повного тексту відкладено на 5 (п`ять) робочих днів 03 травня 2023 року.

Позивач громадянин України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач Держава України, в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області місцезнаходження 36011, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Шевченка, будинок №1, .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання повного тексту.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/sud1622/з зазначенням індивідуального номеру провадження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків на його оскарження.

Повний текст рішення виготовленл 03 травня 2023 року.

Суддя І.О.Блажко