УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в забезпеченні позову

22.02.2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Шестакова Я.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває вищезазначена справа. Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № від 28.01.2022 року станом на 22.09.2022 року у розмірі 187 455,35 грн та судовий збір.

Ухвалою суду від 10.01.2023 року, після надходження відомостей про місце реєстрації відповідача, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача за довіреністю Лісова В.Ю. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. Просить накласти арешт на рухоме майно ОСОБА_1 , а саме:

-Транспортний засіб (марки Kia, модель Sportage, рік випуску 2008, об`єм двигуна 1975 кб.см)

-Транспортний засіб (марки Nisan, модель NV200, рік випуску 2012, об`єм двигуна 1461, кб.см).

Заява обґрунтована тим, що предметом спору є стягнення заборгованості. Є підстави вважати, що відповідач своїми діями може відчужити або передати в користування належне йому майно, що може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 9 ст. 467 ЦПК України розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до глави 10 розділу І цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.149ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9від 22грудня 2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/2474/20.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилався на можливість відчуження транспортних засобів.

Проте, позивачем не зазначено, в чому полягає неможливість захисту порушених прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, не мотивовано наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Беручи до уваги ринкову вартість автомобілів та ціну позову, суд вважає дані заходи забезпечення позову не співмірними із позовними вимогами, оскільки ціна автомобілів значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, неспівмірність заходів забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд вважає відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно, слід зауважити, що рішення суду про стягнення заборгованості, на стадії виконання, можливо виконати шляхом звернення стягнення на майно відповідача.

Керуючись ст. ст.149-151, 153, 354 ЦПК України, приймаючи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України від 22грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Я.В. Шестакова