Справа № 214/4180/21
2/214/194/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 лютого 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю: секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідачки ОСОБА_4 ,

представника відповідачки ОСОБА_5 ,

представника третьої особи Заріцької А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/4180/21

за позовом ОСОБА_1 ,

поданою представником позивача Зеленяк Єгором Сергійовичем,

до ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 1: Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 2: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради,

про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зеленяк Є.С., звернувся до суду з позовною заявою 28.05.2021, в якій просить суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову представник вказує, що 14.02.1997 між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено шлюб. Від цього шлюбу у подружжя ОСОБА_8 народилися двоє дітей ОСОБА_9 , яка на момент звернення до суду з даним позовом набула повноліття, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через непорозуміння та постійні сварки подружжя припинило шлюбні стосунки, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2021 шлюб між сторонами розірвано. Задовго до фактичного розірвання шлюбу подружжя перестало проживати однією сім`єю. При цьому ОСОБА_4 весь цей час та до моменту звернення до суду, проживає окремо від дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , має можливість спілкуватися із дітьми та виконувати обов`язки матері, але фактично не проявляє бажання реалізовувати свої права та виконувати обов`язки матері, що полягає у наступних вчинках. 14.01.2021 ОСОБА_4 пішла з дому та забрала із собою неповнолітню ОСОБА_11 , не повідомивши позивача про місце її перебування, та двоє суток не з`являлася вдома, не відповідала на телефонні дзвінки, а коли вийшла на зв`язок, то сказала, що «ходить по воді». Де саме знаходилася відповідачка та їх донька, ніхто не знав, навіть її родичі. Як згодом з`ясувалося, молодша донька ОСОБА_8 ці дні перебувала у сестри відповідачки та пропустила два дні дистанційні навчання. Ці дні відповідачка поряд із донькою не перебувала, належним чином батьківські обов`язки не виконувала. Відповідачка є прихожанкою Євангельської церкви християн-баптистів та спілкується з особами сумнівної поведінки. 17.01.2021 відповідачка привела додому невідому жінку, яку поселила у сусідній кімнаті подружжя, зверталася до неї «манюня». Ця жінка проживала у сім`ї ОСОБА_8 два дні та вдавала, що вона маленька дитина. У цей час ОСОБА_4 не звертала увагу на свою дитину ОСОБА_11 та виганяла її з кімнати та з кухні, некоректно вказувала дитині на надмірну повноту, в той же час наголошувала, що невідому жінку, яка у них проживає, необхідно краще годувати, бо вона маленька, як для своїх 40 років, купувала їй їжу, а доньці казала, що їй їжу купить батько. Відповідачка відмовлялася робити з ОСОБА_11 домашнє завдання. Коли позивач виганяв невідому жінку з квартири, ОСОБА_4 погрожувала піти з дому разом з нею. 19.01.2021 відповідачка викинула особисті речі позивача в під`їзд, знову на очах дітей сварилася та проявляла агресію, застосовувала фізичну силу до позивача, забрала ключі від автомобіля. Як стало відомо згодом, на стоянці, де був припаркований автомобіль подружжя, відповідачка зачепила інший автомобіль та викликала поліцію. Враховуючи, що відповідачка тривалий час проявляла неадекватну поведінку по відношенню до позивача та їх спільних дітей, останній був вимушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. 21.01.2021, коли ОСОБА_1 знаходився на роботі, агресивна поведінка ОСОБА_4 змусила її близьких викликати поліцію з метою приборкання її поведінки, що було зафіксовано нарядом поліції. Від позивача цей факт родичи приховали. Дізнався він про ці події, коли 23.01.2021 сам викликав поліцію через неадекватну поведінку відповідачки. Через те, що ОСОБА_4 неодноразово приводила у спільне житло сім`ї невідомих осіб, з метою запобігання вчинення ними злочинів, позивач був змушений замінити замки в квартирі. Після цього, відповідачка ввечері з`явилася додому та почала вибивати двері в квартирі та своїми діями в черговий раз злякала молодшу доньку ОСОБА_11 , яка була дуже схвильована та плакала. Позивачеві довелося долучати до вирішення конфлікту родичів відповідачки та викликати швидку допомогу, але сім`єю було вирішено залишити ОСОБА_4 вдома та не класти до психіатричної лікарні. Позивачем було складено заяву до поліції про неадекватну поведінку дружини, на підставі якої ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності. Всі ці сварки та скандали відбувалися на очах у дітей, що не може не впливати на їх психічний та емоційний стан. Окрім того, відповідачка забрала малолітню ОСОБА_11 у невідомому напрямку. Позивач добу не був обізнаний де перебуває його донька та чи забезпечена вона належним житлом, харчуванням, доглядом та піклуванням, з урахуванням обставин, які передували такому вчинку відповідачки. Позивач та його доньки отримали сильні душевні хвилювання та стрес. ОСОБА_4 не має постійного місця проживання та власного житла. Те житло, де вона перебуває та про яке відомо позивачеві, не влаштоване належним чином для проживання неповнолітньої дитини. 24.01.2021 ОСОБА_4 зателефонувала позивачу та повідомила, що має намір забрати свої речі з квартири. Відповідачка неодноразово чинила неадекватні вчинки, які мали ознаки поведінки психічно неврівноваженої особи, імітувала наїзд автомобілем на позивача, вдавала, що не знайома з ним, підкидала до квартири, де він проживає з доньками, кроля, будучи при цьому обізнаною про алергічну реакцію позивача на тварин, ховалася від своєї матері на очах дітей у ванній кімнаті. Така поведінка ОСОБА_4 не може забезпечити належне виховання та піклування малолітньої ОСОБА_11 , більше того, може нанести загрозу її безпеці, порушити емоційний стан та здоров`я дитини. 28.01.2021 Криворізькою станцією екстреної медичної допомоги ОСОБА_4 встановлено діагноз «емоційно нестійкий розлад особистості». Але позивач розуміє й погоджується щодо необхідності спілкування дітей з матір`ю, тому не чинив перепон в їх спілкуванні та впевнений в необхідності забезпечення можливості виконувати обов`язки та реалізовувати права матері по відношенню до малолітньої дитини. Позивач має позитивну характеристику за місцем роботи, не має шкідливих звичок, має достатні доходи для належного забезпечення, розвитку та виховання неповнолітньої дитини, забезпечений житлом, яке облаштоване для проживання та навчання ОСОБА_11 . З моменту розладу у стосунках з ОСОБА_4 діти проживають разом із позивачем, він забезпечує їх матеріально, піклується про них, готовить їжу, ходить до школи, робить з молодшою донькою домашні завдання та виконує інші обов`язки батька.

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу 28.05.2021 матеріали позову передано в провадження судді ОСОБА_12 , який ухвалою від 30.07.2021 відкрив провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Представником відповідача 24.01.2022 подана зустрічна позовна заява ОСОБА_4 , в якій вона просила визначити місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

У підготовчому судовому засіданні 24.01.2022 ухвалою суду, постановленою на місці, представнику відповідача надано час для підготування клопотання про поновлення пропущеного строку подання зустрічної позовної заяви до суду.

Ухвалою від 24.01.2022 задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.

Відповідно до Розпорядження №393 від 24.06.2022 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи у зв`язку з увільненням судді ОСОБА_12 від здійснення правосуддя на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.

На підставі протоколу від 24.06.2022 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Сіденка С.І., який ухвалою від 27.06.2022 прийняв справу до свого провадження.

Ухвалою від 09.08.2022 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 .

Ухвалою від 09.08.2022 закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті, залучено в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, який зобов`язано надати письмовий висновок щодо розв`язання спору, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Від КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР» Криворізької станції екстреної медичної допомоги 19.08.2022 надійшли документи на виконання ухвали від 09.08.2022 в частині витребування доказів.

Представником виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради 14.10.2022 надано висновок щодо визначення місця проживання ОСОБА_6 .

У судовому засіданні позивач та його представник, кожен окремо, позов підтримали з підстав, зазначених у ньому, просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні. Крім того представник відповідачки адвокат Артеменко С.Ю. вважав що спір про місце проживання дитини є недоречним, так як малолітня ОСОБА_13 перебуває за кордоном.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради Заріцька А.С. при вирішенні справи покладалася на розсуд суду.

Представником третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради Шульц С.Й. подана заява про розгляд справи за її відсутністю, врахувати наданий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 суду показала, що знає сторін давно, з моменту їх одруження. Малолітня ОСОБА_11 до війни після розлучення батьків дитина проживала разом з батьком, ОСОБА_1 , який є хорошим батьком, забезпечує доньку всім необхідним. Відповідачку по справі свідок характеризує як неадекватну людину. Бачила її востаннє біля 2 років тому, а після того, як ОСОБА_8 розлучилися, з ОСОБА_4 не спілкувалася. Знає, що вона ходить до «секти», але до якої саме, не знає. Свідку відомо, що відповідачка не має належних умов для проживання доньки. На початку війни ОСОБА_11 разом зі своєю старшою сестрою, яка є повнолітньою, виїхали до Польщі, де перебувають на теперішній час де їм безпечно.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 суду показала, що є рідною сестрою позивача, та проживає в одному будинку з сім`єю ОСОБА_8 . Після розлучення сторін, їх доньки, яким 24 та 10 років, залишилися жити з батьком. ОСОБА_16 всім забезпечені, в квартирі створені всі умови для їх проживання, мають власну кімнату, ліжка. В квартирі прибрано Відповідачка пішла з дому. Після розлучення позивач не перешкоджав спілкуванню відповідачки з доньками, але вона не дуже часто з ними бачилася. Оскільки свідок працює на станції швидкої допомоги, знає, що відповідачка за місцем проживання неодноразово викликала якійсь жінці, з якою проживає, швидку допомогу. Вихованням ОСОБА_11 займається батько, піклується про неї, спілкується з учителями. У зв`язку з початком війни ОСОБА_11 разом зі старшою сестрою виїхали до Польщі, де вона навчається у польській школі де їй безпечно.

Опитана у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в присутності представника Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, малолітня ОСОБА_6 , суду показала що гарно ставиться як до батька так і до матері та висловила бажання проживати разом з батьком. Суду пояснила, що наразі з сестрою перебуває в Республіці Польща разом із своєю сестрою, навчається онлайн в українській школі та ходить до польської школи. Після розлучення батьків вона залишилась проживати з батьком, до мами приходила в гості за місцем її проживання. До мами часто приходила стороння жінка яку вона дуже боялась. Батько забезпечує її та сестру усім необхідним. Після закінчення війна вона з сестрою приїде до України та бажає проживати з батьком за яким вона сумує.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язкуз військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16.11.2022, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_17 з 14.02.1997 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу у сторін народилися доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , відповідно.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2021 шлюб, укладений 14.02.1997 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано.

Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ від 17.03.2021, яким з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу).

Під час розгляду справи встановлено, що до розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , їх сім`я проживала разом, а після розлучення в позасудовому порядку вирішити питання, з ким проживатиме їх малолітня дитина надалі вони врегулювати не можуть. Наразі малолітня дитина проживає з батьком ОСОБА_1 , однак мати ОСОБА_4 проявляє намір, аби дитина проживала з нею.

Таким чином, суд приходить до висновку про дійсність спору між сторонами стосовно визначення місця проживання дитини, оскільки вчинювані ними дії, характер поведінки, ставлення до дитини та виконання батьківських обов`язків в своїй сукупності є свідченням наявності між сторонами неузгоджень щодо визначення місця проживання їх малолітньої доньки, яке за даних обставин необхідно визначити в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року та рішенні у справі «Олссон проти Швеції» від 27.02.1992 зазначив, що «…між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як визначено ст.ст. 141, 153 СК України, яка кореспондує зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 157 СК України, ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що малолітня ОСОБА_6 проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

На даний час, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.03.2022 № 64/2022 в Україні воєнного стану, малолітня ОСОБА_6 виїхала разом зі своєю повнолітньою рідною сестрою ОСОБА_9 у Республику Польща.

Як вбачається з договору найму (оренди) квартири від 08.10.2021, ОСОБА_4 орендує квартиру АДРЕСА_3 .

У розумінні положень ч. 1 ст. 160, ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Підчас вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У контексті суті поняття «місце проживання» відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», місцем проживання дитини є місцем проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною і батьками.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 з 19.07.2019 працює у ТОВ «Енергопромпостач» та за сумісництвом у ПП «Придніпровська паливно-енергетичній компанії», має стабільний дохід, що відображено у довідках про доходи. За місцем роботи характеризується як відповідальний, цілеспрямований, працелюбний, кваліфікований і порядний працівник та за характером як комунікаційна, доброзичлива, товариська людина.

У свою чергу, ОСОБА_4 працює у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 2005 року та характеризується як кваліфікований досвідчений спеціаліст, врівноважена та комунікабельна.

Позивач зазначає, що ОСОБА_4 тривалий час проявляла неадекватну поведінку, на підтвердження чого надав довідку від 28.01.2021 №108, видану КП «ОЦЕМД та МК» ДОР» Криворізька станція ЕМД, про надання ОСОБА_4 23.01.2021 медичної допомоги з приводу емоційно нестійкого розладу особистості.

Також, за клопотанням представника позивача судом витребувано відомості від КП «ОЦЕМД та МК» ДОР» Криворізька станція ЕМД щодо виїздів бригад екстреної медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Надані суду відомості з КП «ОЦЕМД та МК» ДОР» Криворізька станція ЕМД суд вважає неналежними доказами, як такі, що не стосуються предмету доказування, оскільки за період з 01.07.2021 по 08.10.2021 за адресою: АДРЕСА_5 , бригади екстреної медичної допомоги викликалися ОСОБА_18 з приводу проблем з диханням, бронхіальної астми; за період з 08.10.2021 по 09.08.2022 за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_19 з приводу проблем з диханням, наявності хронічної патології органів дихання.

У свою чергу, на спростування доводів позивача, ОСОБА_4 надано медичну довідку від 18.06.2021 Медичного центру Поліклініка гірничого департаменту про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника ОСОБА_4 та медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 06.08.2020 КП «КБЛПД» ДОР із висновками про придатність працювати за професією.

Разом з тим, посилання позивача на неодноразові звернення до поліції з приводу поведінки ОСОБА_4 та притягнення її до адміністративної відповідальності суд оцінює критично, оскільки на їх підтвердження суду не надано жодного належного та допустимого доказу.

Також суд не бере до уваги надані до позову нотаріально посвідчені показання свідка ОСОБА_9 , оскільки частиною першою статті 229 ЦПК України визначено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до ст. 78 Закону України «Про нотаріат», нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру правочинів та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. Засвідчуючи справжність підпису, нотаріус не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою.

Отже, використання в якості доказу письмових показань свідка ОСОБА_9 , посвідчених нотаріусом, суперечить принципам допустимості доказів.

В силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, судом не встановлено особливої непридатності або неблагополучності обох сторін по справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 та рішенні у справі «Олссон проти Швеції» від 27.02.1992 зазначив, що «…між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, визначення місця проживання дитини, орган опіки та піклування надає письмовий висновок.

Так, відповідно до висновку від 13.10.2022 №10/39-3198 виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради щодо визначення місця проживання ОСОБА_6 , з урахуванням того, що дитина з 05.03.2022 по теперішній час перебуває за межами України, комісія з питань захисту прав дитини вважає, що визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 перебуває поза межами повноважень виконкому Саксаганської районної у місті ради як органу опіки та піклування.

При цьому комісією встановлено, що ОСОБА_4 спілкується з донькою. Останній раз бачилася з нею особисто у березні 2022 року, після цього спілкувалася по телефону. Про наявність рішення про стягнення з неї аліментів не знала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку вона погасила, зараз заборгованість становить близько 1 000 грн. Під час обстеження житлово-побутових умов за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що ОСОБА_4 проживає зі своєю знайомою ОСОБА_20 та її донькою ОСОБА_21 . Зі слів ОСОБА_4 для проживання ОСОБА_11 відведено окрему кімнату з розкладним диваном, кутовим письмовим столом та телескопічною стійкою для одягу. В наявності постільна білизна, засоби гігієни, запас продуктів харчування, приготовлена їжа. За результатами обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , комісією встановлено, що окрім позивача в квартирі зареєстровані його доньки ОСОБА_9 , ОСОБА_6 . Для малолітньої ОСОБА_11 відведена окрема кімната з диваном, письмовим столом, шафою для одягу та речей дитини. Для ОСОБА_11 є одяг, взуття, білизна, засоби гігієни, іграшки. В наявності комп`ютер, планшет. Після проведення оцінки потреб сім`ї з`ясовано, що батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_4 , кожен окремо, здатні виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за ній в повній мірі. Криворізькою гімназією №118 КМР надавалася психолого-педагогічна характеристика ОСОБА_6 , що перші два роки навчання у школі дівчина проживала у повній сім`ї. Батьки приділяли належну увагу вихованню дитини, але більшу участь у житті закладу та навчанні дитини брала мати ОСОБА_4 . Через конфлікт між батьками 2021-2022 навчальний рік дитина проживала з батьком. У зв`язку з обмеженим спілкуванням з матір`ю дитина стала більш емоційно вразливою, підвищився рівень особистої тривожності. ОСОБА_1 приймає активну участь у житті класу та школи. ОСОБА_4 регулярно у телефонному режимі цікавиться здоров`ям, навчальними успіхами та життям ОСОБА_11 , оскільки, з її слів, батько дитини перешкоджає спілкуванню та зустрічам з донькою.

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).

Закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд має враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Судом встановлено, що і батько, і мати здатні забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, яка проживає разом із батьком та старшою сестрою і проявляє особисту прихильність саме до нього, а тому визначення місця проживання дитини разом із батьком не призведе до зміни її установленого способу життя і не завдасть психологічної травми через зміну місця проживання.

У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з ним підлягають задоволенню.

Визначення місця проживання дитини з позивачем за даним рішенням не порушує батьківські права відповідачки по справі.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, сплачений ним при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 128, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 подану представником позивача Зеленяк Єгором Сергійовичем, до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляю самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, про визначення місця проживання дитини.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування сплаченого судового збору 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та проголошено о 15-30 год. 03.02.2023.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса робочого місця: АДРЕСА_6 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса робочого місця: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 .

Представник відповідача: ОСОБА_5 , адреса робочого місця: вул. Ушакова, буд. 4, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 1: Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, , юридична адреса: вул. Володимира Великого, буд. 32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 2: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, , юридична адреса: вул. Володимира Великого, буд. 32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Суддя Сіденко С.І.