20.03.2023 227/2991/21
13 березня 2023 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.
за участю секретаря с/з Сисенко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м. Добропілля, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів і просить звернути стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором № 7229 від 11 липня 2008 року(земельну ділянку та розташований на ній жилий будинок та належні до нього відповідні надвірні будівлі) шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а саме на нерухоме майно:
житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 64,74 кв.м
з метою їх реалізації та спрямування грошових коштів на сплату заборгованості перед банком за кредитним договором № 192/552 від 11 липня 2008 року у розмірі 124343,83 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.11.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 192/552, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 120 000,00 грн зі сплатою 23 % річних строком на 120 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 10.07.2018 року. Банком всі зобов`язання за Договором були виконанні належним чином.
На забезпечення виконання зобов`язань ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 уклали нотаріально посвідчений іпотечний договір від 11 липня 2008 року, за умовами якого у разі невиконання боржником (позичальником) в цілому, або в тій чи іншій його частині в строк, обумовлений кредитним договором банк має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Встановлення початкової ціни реалізації предметів іпотеки: за іпотечним договором від 11 липня 2008 року для жилого будинку з надвірними будівлями - 172 418,00 грн, для земельної ділянки 6322,33 грн, а разом вартість іпотеки 178740,23 грн.
Оскільки свої зобов`язання з повернення кредиту позичальник не виконав, АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2681,10 грн.
Відзив на позов до суду не надходив.
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду від 28.09.2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача до судового засідання не з`явився. Зі змісту позову вбачається, що позивач просив розглядати позов без участі представника АТ «Ощадбанк» та не заперечував проти винесення заочного рішення.
07.10.2022 року від представника позивача адвоката Снайко Г.О. надійшла заява, в якій представник позивача підтримуючи вимоги позову, з урахуванням змін, які були внесені в ЗУ «Про іпотеку», просив змінити спосіб реалізації предмета іпотеки зазначений в позові, а саме просить звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору № 7229 від 11.11.2008 року шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, а також просить на період Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідачі, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористався і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Обставини, встановлені судом.
11.11.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 192/552, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 ( позичальнику) кредит в сумі 120 000,00 грн зі сплатою 23 % річних строком на 120 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 10.07.2018 року.
Згідно підпункту 1.5. Кредитного Договору позичальник зобов`язується щомісячно до 30 числа кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1000,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом починаючи з 10.08.2008 року.
Банком всі зобов`язання за Договором були виконані належним чином.
Судом встановлено, що на підставі вищевказаного рішення позивач отримав виконавчі листи, які пред`явив до примусового виконання до відділу Нікольського районного ВДВС Схдіного міжрегіонального управління МЮ (м.Харків) (а.с.44-45).
Але станом на 24.06.2021 року відповідач ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання перед банком не погасив. Крім того рішення суду від 16.05.2017 року залишається не виконаним, у зв`язку з чим збільшилась сума заборгованості з урахуванням нарахованих процентів, сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум за період з 16.05.2017 по 24.06.2021 року.
На момент розгляду даної справи докази виконання відповідачами зобов`язань з повернення заборгованості за основним боргом та заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту, а також суми інфляційного збільшення заборгованості і 3 % річних від простроченої суми в матеріалах справи відсутні.
Приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу Старко О.П. накладена заборона відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, та зареєстровано в реєстрі за №2432, в реєстрі заборон за №291 (а.с.39).
Відповідно до п.1.2 цього Договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та розташований на ній жилий будинок АДРЕСА_1 , зазначений на плані під літерою А, та належні до нього відповідні надвірні будівлі, а саме: літня кухня під літерою «Б», уборна під літерою «В», сарай літерою «Г». Жилий будинок зі всіма невід`ємними його приналежностями має загальну площу 64,74 кв.м., житлову площу 43,40 кв.м., та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 земельної ділянки становить 0,0499 га з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку.
Відповідно п. 1.4. іпотечного договору сторони домовились, що договірна вартість предмета іпотеки становить 178740,23 грн. При цьому, сторони погоджуються з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначена у цьому пункті договору, є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його у іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватись за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством.
Згідно з пп. 3.1.3 п. 3.1. іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, крім іншого, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше 2 (двох) місяців.
Відповідно п. 4.1. іпотечного договору право іпотеки виникає у іпотекодержателя з моменту нотаріального посвідчення цього договору.
Пунктами 6.1., 6.2. іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо на момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцями будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцями у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.6.6 цього Договору.
Згідно з п. 9.1. іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору накладається заборона відчуження предмету іпотеки.
11.07.2008 року приватним нотаріусом Старко О.П. була накладена заборона відчуження на предмет іпотеки (земельної ділянки) до припинення дії чи розірвання іпотечного договору.
Право застосоване судом та висновки суду.
За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положень статей 1054 та 1058 ЦК України, зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, а тому при вирішенні спорів, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом.
Так, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України "Про іпотеку", згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 дійшла висновку, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.
Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконано в повному обсязі боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного або іпотечного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
На підставі пунктів 6.1., 6.2. договору іпотеки, укладеного між сторонами, позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із невиконанням позичальником своїх кредитних зобов`язань за кредитним договором № 7229 від 11.07.2008 року.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, звернувши стягнення на предмет іпотеки для погашення того розміру заборгованості, який існує станом на 24.06.2021 року в сумі 124343,83 грн.
Окрім того, слід зазначити, що Указом Президента України, починаючи з 05-30 год. 24.02.2022 року в зв"язку із збройною агресією РФ в Україні введено воєнний стан, який було в подальшому неодноразово продовжено. Станом на день розгляду справи у суді воєнний стан на території України триває.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, розділ VI "Прикінцеві положення" Закону України "Про іпотеку" доповнено пунктом 5-2 такого змісту:
"5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону".
Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду слід зупинити на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Щодо судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2681,10 гривень, в рівних частках, з кожного по 1340,55 грн.
Керуючись ст.ст.141, 263-265, 280, 280-283, 354 ЦПК Українии, суд,-
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний Ощадбанк банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 64,74 кв.м, житловою площею 43,40 кв.м.який належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.2006 року
шляхом реалізації предмета іпотеки на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», витрати по сплаті судового збору у розмірі 2681,10 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят одна гривня 10 копійок), в рівних частках, тобто з кожного по 1340,55 грн. (одна тисяча триста сорок гривень 55 копійок).
Зупинити виконання даного рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію рішення направити сторонам.
Відповідач 1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач 2 ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Повний текст складено 20.03.2023 року.
Суддя О.В. Здоровиця