ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Квітін Руслан Валерійович до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Квітін Р.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 10 листопада 2017 року позивач орендував житло за адресою: АДРЕСА_1 , а з січня 2019 року разом із ним почав проживати його товариш громадянин республіки Азербайджан ОСОБА_2 , який навчався на 2 курсі Київського національного університету імені Тараса Шевченка. У травні 2019 року він виїхав до республіки Туреччина для проходження військової служби, а в орендованій квартирі самостійно залишився проживати відповідач. 7 червня 2019 року на його мобільний телефон від відповідача надійшло СМС-повідомлення ніби йому необхідні кошти, тому ОСОБА_2 вибачається за вчинені дії. 16 червня 2019 року позивач прибув до м. Києва в орендоване житло, де на своєму ліжку виявив пусту коробку, в якій до його від`їзду перебували готівкові кошти в сумі 14 000 доларів США, а також записку аналогічного змісту з отриманим вищезгаданим СМС.

Оскільки позивач ніколи не дозволяв відповідачу брати його кошти і не повідомляв про місце їх зберігання, а його мобільний телефон не відповідав, йому довелося звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 16 червня 2019 року. На підставі заяви Дніпровським управлінням поліції ГУ НП в м. Києві відкрито кримінальне провадження № 0005086 від 17 червня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. 16 червня 2019 року Дніпровським управлінням поліції ГУ НП в м. Києві проведено огляд місця події та вилучено записку на аркуші А4 з рукописним текстом чорнилом сильного кольору на турецькій мові, яка містить зізнання відповідача у вчиненні злочину щодо викрадення 14 000 доларів США. Для підтвердження чи спростування факту викрадення ОСОБА_2 грошових коштів слідчим Цибою О.М. винесено постанову про призначення почеркознавчої експертизи від 06 листопада 2019 року, проведення якої доручено експертам Київської незалежної судово-експертної установи. 21 листопада 2019 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи експертами винесено висновок за № 2903, де вказано, що рукописний текст записки, яка починається словами: «Canim kardesim…» та закінчується словами « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виконаний ОСОБА_2 …». Оскільки у слідства стали наявні беззаперечні докази причетності відповідача до викрадення 14 000 доларів США, то надалі слідство намагалося встановити місцезнаходження ОСОБА_2 для проведення слідчих дій, однак місцезнаходження відповідача встановити не вдалося, що перешкодило провести допит ОСОБА_2 та вручити йому підозру, встановити місцезнаходження викрадених коштів. Крім того, відповідач не залишав територію України відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 05 березня 2020 року за № 3138/125/50-2020. Позивач вважає, що відповідач протиправно заволодів його коштами у розмірі 14 000 доларів США, про що повідомив його власноруч написаною запискою, з огляду на що вказані кошти набуті ним без достатньої правовій підстави і мають бути стягнуті на підставі ст.1212 ЦК України. До того ж відповідач протиправно розпочав користуватися коштами з 07 червня 2019 року (час, коли відповідач повідомив його про заволодіння коштами за допомогою СМС-повідомлення), а отже наявні підстави для стягнення компенсації у розмірі 3% річних від викраденої суми за весь час протиправного користування коштами. Між ними не було жодних договірних відносин, на підставі яких могли б передаватися кошти в розмірі 14 000 доларів США.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в розмірі 14 000 доларів США, 3% річних у розмірі 970,03 доларів США, а також понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивоване тим, що лист відповідача не містить в собі посилання на кількість та валюту безпідставно набутих ним грошових коштів, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості застосувати до спірних правовідносин наслідки безпідставно набутого майна, що передбачені ч.1 ст.1212 ЦК України, у вигляді стягнення з нього на користь позивача 14 000 доларів США. Крім того, суд першої інстанції вказав, що оскільки відмовлено в позові в частині основних вимог, то й вимоги про стягнення 3% річних в сумі 970,03 доларів США, які є похідними від основної суми боргу, також задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що позивач з листопада 2018 року по березень 2019 року отримав страхові платежі на загальну суму 287 295,77 грн. та працював економістом на ТОВ Маядо, де з жовтня 2018 року по березень 2019 року отримав заробітну плату у розмірі 192341,05 грн.. Крім того, апелянт вказує, що до позовної заяви були долучені матеріали кримінального провадження, які містили вдосталь доказів, які підтверджують наявність у позивача грошових коштів у розмірі 14000 дол. США та їх викрадення відповідачем.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 17 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внесена інформація за заявою ОСОБА_1 від 16 червня 2019 року по вчинення кримінального правопорушення, № кримінального провадження 0005086, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. У заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що з початку травня 2019 року по 16 червня 2019 року приблизно о 5 годині 20 хвилин невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу здійснила крадіжку грошових коштів у сумі 14 000 доларів США, що належать потерпілому ОСОБА_1 .

З копії протоколу огляду місця події від 16 червня 2019 року вбачається, що під час огляду квартири АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено записку, складену іноземною мовою.

Згідно офіційного перекладу з турецької на українську мови вилученої записки, виконаного перекладачем ОСОБА_4 і справжність підпису якої засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 5281, зміст розписки виглядає таким чином: «Любий брате, побачити мене важко, але людина зробить усе, щоб жити. У мене рак, про що я дізнався нещодавно. Я не знаю, скільки мені лишилося. Спочатку я хотів вчинити самогубство, але не зміг. Я змирюся з реальністю. Лікар сказав, що мені лишилося 2,5 роки і я маю починати лікування. Незабаром я поїду в Азербайджан. Я справді тебе любив. Я впевнений, якби я попросив ті гроші, ти дав би мені їх. Та моє серце не витримало б, якби ти відмовив. Прошу, зрозумій мене. Ти ще молодий, ще заробиш багато грошей, а от я не хочу помирати. Якщо я залишуся живим завдяки твоїй допомозі, я віддам тобі вдесятеро більше. Якщо помру, не змігши здолати рак, прошу прости мені мій гріх. Я справді хотів бути хорошою людиною, але інколи життя посилає нам труднощі. Я зробив це для того, щоб жити. Я зараз пишу про це й заливаюсь сльозами, як дитина. Зараз я поїду в Азербайджан, потім почну лікування в Ірані. Можливо, життя ще зведе нас колись. Тобі буде важко мене зрозуміти, але я не мав вибору. Я мав щось зробити, бо не маю грошей на лікування. Я ніколи тебе не забуду. Я поборю рак. Я впевнений, ти не захочеш, щоб я помер. Люблю тебе».

Згідно копії висновку експерта № 2903 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, підготовленого Київською незалежною судово-експертною установою від 21 листопада 2019 року, рукописний текст записки, яка починається словами: «Canim kardesim…» та закінчується словами: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виконаний ОСОБА_2 .

Постановою слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві капітана поліції Осовик А.В. від 17 грудня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005086 від 17 червня 2019 року, закрито у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

Положеннями ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

З аналізу зазначеної статті випливає, що обов`язок повернути безпідставно отримане майно є різновидом цивільно-правової санкції, а не мірою відповідальності. Тому наявність вини в поведінці особи, що безпідставно збагатіла, не вимагається. Означена цивільно-правова санкція застосовується і в тих випадках, коли безпідставне набуття майна є результатом події, поведінки самого потерпілого або третіх осіб.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність хоча б двох умов: перше збільшення або збереження майна однією стороною (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого); друге відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення або збагачення за підставою, яка згодом відпала. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту записки, авторство якої встановлено висновком почеркознавчої експертизи, вбачається, що саме відповідач без достатньої правової підстави, тобто безпідставно, обернув у свою власність грошові кошти, що належить позивачу.

Показання допитаного в судовому засіданні в якості свідка позивача в частині незаконного володіння відповідачем належними йому грошовими коштами в сумі 14 000 доларів США суд вірно не взяв до уваги, оскільки вони доводять лише сам факт наявності у нього таких грошових коштів, і не доводять суму грошових коштів, якими заволодів відповідач.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Встановивши, що лист відповідача не містить в собі посилання на кількість та валюту безпідставно набутих ним грошових коштів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків безпідставно набутого майна, що передбачені ч.1 ст.1212 ЦК України, у вигляді стягнення на користь позивача 14 000 доларів США, а тому вірно відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

При цьому, суд першої інстанції вірно відмовив у стягненні на користь позивача 3% річних в сумі 970,03 доларів США, так як вказані позовні вимоги є похідними від основної суми боргу.

Доводи апелянта в скарзі про те, що позивач з листопада 2018 року по березень 2019 року отримав страхові платежі на загальну суму 287 295,77 грн. та працював економістом на ТОВ Маядо, де з жовтня 2018 року по березень 2019 року отримав заробітну плату у розмірі 192341,05 грн., а також те, що що до позовної заяви були долучені матеріали кримінального провадження, які містили вдосталь доказів, які підтверджують наявність у позивача грошових коштів у розмірі 14000 дол. США та їх викрадення відповідачем, - колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. Позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, зокрема того, факту, що відповідач у нього викрав, саме, 14000 доларів США, ні в суду першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було, а тому вказані твердження апелянта є лише його припущеннями, тоді як законне та обґрунтоване рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко