Справа № 143/308/22
08.03.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши у місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Ланецького» про усунення перешкод у здійсненні права власності та скасування рішення,-
У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Фермерського господарства «Ланецького» про усунення перешкод у здійсненні права власності та скасування рішення.
05.07.2011 року між нею та ФГ «Ланецького» було укладено Договір оренди вказаної земельної ділянки, який сторони розірвали, уклавши Додаткову угоду від 01.03.2020 року.
Надалі вона уклала Договір оренди цієї земельної ділянки з ТОВ «Погребищенське», який сторони розірвали, уклавши Додаткову угоду від 25.03.2021 року.
В травні 2021 року їй стало відомо, що державний реєстратор Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області Кокот О.А. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57850348 від 26.04.2021 року, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію за ФГ «Ланецького» права оренди на зазначену земельну ділянку. Підставою для державної реєстрації реєстратор вказав Договір оренди землі від 05.07.2011 року.
Позивачка стверджує, що для державної реєстрації права оренди відповідач подав реєстратору договір оренди землі, який припинив свою дію внаслідок його розірвання за згодою сторін. Такі дії відповідача, на її думку, суперечать попередній його поведінці, оскільки останній, зловживаючи своїм правом, діяв недобросовісно та з наміром створити власнику перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою.
Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.13, 16, 391, 653 ЦК України, ст.126 ЗК України просить:
Ухвалою судді від 05.05.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.19-20).
Ухвалою суду від 15.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.30-31).
30.09.2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача- адвоката Стороженка С.С. про призначення судово- почеркознавчої експертизи (а.с.81-82).
17.11.2022 року до суду подано клопотання представника відповідача- адвоката Стороженка С.С. про зупинення провадження у справі ( а.с. 101).
13.12.2022 року через канцелярію суду подано клопотання голови ФГ « Ланецького» про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Вінницької області а.с. 113-115).
Ухвалою суду від 08.03.2023 року відмовлено у задоволенні вищезазначених клопотань ФГ «Ланецького» .
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 08.03.2023 року, не з`явилася, натомість від її представника адвоката Щавінського К.С. надійшла заява, в якій він просить розгляд справи провести у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.152).
24.02.2023 року через канцелярію суду надійшла заява керівника ФГ «Ланецького» про визнання позову та про розгляд справи у їхню відсутність (а.с.160).
Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши позиції учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного.
Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
У заяві про визнання позову не зазначено прізвище, ім`я та по батькові керівника ФГ «Ланецького», який її підписав, а тому суд не бере її до уваги.
26.04.2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області Запальською І.Є. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35033678 від 04.05.2017 року, зареєстроване інше речове право (право оренди) на вказану земельну ділянку за ФГ «Ланецького» (а.с.7).
01.03.2020 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ФГ «Ланецького», в особі Ільченка О.В., як орендарем, укладено Додаткову угоду до договору оренди землі від 10.09.2010 року, згідно із якою сторони розірвали договір оренди землі від 10.09.2010 року та додаткові угоди до нього. За умовами цієї Додаткової угоди договір оренди землі вважається розірваним з моменту підписання сторонами цієї угоди. Припинення права оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації (а.с.6).
Суд звертає увагу на ту обставину, що у означеній Додатковій угоді йдеться про розірвання договору оренди землі від 10.09.2010 року, а не від 05.07.2011 року.
Звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_1 зазначила, що у цій Додатковій угоді було не вірно зазначено дату укладання договору оренди землі, про розірвання якого домовилися сторони, а саме замість дати «05.07.2011 року» помилково вказано іншу дату -«10.09.2010 року». При цьому позивачка наголошує, що інші договори оренди землі між сторонами з приводу вказаної земельної ділянки не укладалися.
Надаючи оцінку таким твердженням позивачки, суд насамперед виходить із того, що за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проте, ФГ «Ланецького» не надав суду будь яких доказів, які б свідчили про укладання договору оренди зазначеної земельної ділянки сторонами по справі саме 10.09.2010 року, а не 05.07.2011 року, і що саме договір оренди землі від 10.09.2010 року слугував підставою для здійснення державної реєстрації права оренди земельною ділянкою за ФГ «Ланецького» 26.04.2017 року.
Разом із цим, слід зауважити, що з 01.01.2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11.02.2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01.01.2013 року відповідач не міг зареєструвати договір оренди землі, якщо б він був укладений саме 01.07.2007 року.
Крім того, проведення державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі будь якого договору оренди землі, укладеного до 01.01.2013 року, не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01.01.2013 року.
Отже, оскільки ФГ «Ланецького» не надало доказів як укладання договору оренди землі між сторонами саме 10.09.2010 року, так і здійснення державної реєстрації такого договору оренди землі, то у разі його укладення саме у вказану дату цей договір слід було б вважати таким, що не набрав чинності, а відповідно вказане фермерське господарство за таких обставин взагалі не набувало б прав орендаря на згадану земельну ділянку.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, сформульованою у пунктах 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі №696/1693/15-ц.
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що у Додатковій угоді від 01.03.2020 року сторони не вірно зазначили дату укладання договору оренди землі, про розірвання якого вони домовилися, помилково вказавши дату його (договору) укладання «10.09.2010 року» замість «05.07.2011 року».
01.03.2020 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «Погребищенське», як орендарем, укладено Договір оренди землі, предметом якого є вказана земельна ділянка. Згідно із п.9 цього Договору він укладений на 10 років до 01.03.2030 року (а.с.8-9).
25.03.2021 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «Погребищенське», в особі Михальченка М.І., як орендарем, укладено Додаткову угоду до договору оренди землі від 01.03.2020 року, згідно із якою сторони розірвали договір оренди землі від 01.03.2020 року. За умовами цієї Додаткової угоди договір оренди землі вважається розірваним з моменту підписання сторонами цієї угоди. Припинення права оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації (а.с.10).
29.03.2021 року державним реєстратором Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області Козаком Р.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про здійснення державної реєстрації припинення іншого речового права (права оренди) згаданої земельної ділянки ФГ «Ланецького» на підставі додаткової угоди від 01.03.2021 року (а.с.7).
Зі змісту відомостей, що містяться у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.03.2021 року №250685510, убачається, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області Козаком Р.В. при здійсненні державної реєстрації припинення права оренди ФГ «Ланецького» зазначено як підставу для державної реєстрації такого припинення іншого речового права (права оренди) «додаткову угоду, серія та номер :б/н, видану 01.03.2021, видавник:орендар та орендодавець».
Суд вважає, що державним реєстратором прав на нерухоме майно при здійсненні державної реєстрації припинення права оренди ФГ «Ланецького» 29.03.2021 року було допущено технічну помилку у вказівці на дату укладення додаткової угоди, а саме замість «01.03.2020 року» було помилково вказано «01.03.2021 року».
На користь такого висновку свідчить також та обставина, що така технічна помилка за своїм сутнісним змістом є несуттєвою, і стосується лише однієї останньої цифри ( «1» замість «0»).
Крім того, відповідачем не надано суду доказів того, що означена додаткова угода була укладена саме 01.03.2021 року, а не 01.03.2020 року.
На підставі рішення державного реєстратора Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 31.03.2021 року, індексний номер 57394428, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №41268209 про інше речове право (право оренди) згаданої земельної ділянки ТОВ «Погребищенське» відповідно до договору оренди землі від 01.03.2021 року. Дата державної реєстрації - 29.03.2021 року (а.с.11).
Суд вважає, що при внесенні відповідного рішення державним реєстратором Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області Козаком Р. В. було допущено технічну помилку, а саме зазначено підставу внесення для державної реєстрації договір оренди землі від 01.03.2021 року, замість вірного 01.03.2020 року, яка не впливає на правильність вирішення спору.
В подальшому на підставі рішення державного реєстратора Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області Кокота О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57850348 від 26.04.2021 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №41686020 про інше речове право (право оренди) згаданої земельної ділянки ФГ «Ланецького» відповідно до договору оренди землі від 05.07.2011 року та додаткової угоди від 23.12.2016 року. Дата державної реєстрації 21.04.2021 року. Строк дії договору оренди землі становить 19 років, дата закінчення дії договору - 27.12.2030 року (а.с.12-13).
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із того, що в п.1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції діючій станом на момент укладання договору між сторонами 05.07.2011 року) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно із ст.18 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції діючій станом на момент укладання договору між сторонами 05.07.2011 року) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
В ст.19 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції діючій станом на момент укладання договору між сторонами 05.07.2011 року) обумовлено, що Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.
В ст.20 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції діючій станом на момент укладання договору між сторонами 05.07.2011 року) визначено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
В силу ч.3 ст.31 ЗУ«Про оренду землі» (в редакції діючій станом на момент укладання договору між сторонами 05.07.2011 року) договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.
У п.37 Договору оренди землі від 05.07.2011 року сторони визначили, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частини 1, 2, 4 ст.202 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України).
В ч.2 ст.653 ЦК України унормовано, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
За змістом ч.3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.
За п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом п.1 ч.3 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
В абзаці першому ч.5 ст.12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
Зважаючи на встановлені судом обставини справи, та ураховуючи окреслені положення законодавства, внаслідок укладання 01.03.2020 року між ОСОБА_1 та ФГ «Ланецького» Додаткової угоди до договору оренди землі від 10.09.2010 року, згідно із якою вони розірвали Договір оренди землі від 05.07.2011 року та додаткові угоди до нього, та здійснення 29.03.2021 року державної реєстрації припинення права оренди ФГ «Ланецького», зобов`язання сторін за цим договором припинилися.
Таким чином, укладений між сторонами 05.07.2011 року Договір оренди землі та Додаткова угода до нього від 23.12.2016 року не могли слугувати підставою для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.04.2021 року та повторної державної реєстрації права оренди вищезазначеної земельної ділянки за ФГ «Ланецького».
В ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» законодавець унормував, що підставами для відмови в державній реєстрації прав є: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.
Суд вважає слушними аргументи позивача про те, що приписи ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» залишилися поза увагою державного реєстратора Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області Кокота О.А., внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №41686020 про інше речове право (право оренди) згаданої земельної ділянки ФГ «Ланецького» без належної перевірки відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та з`ясування наявності підстав для відмови у державній реєстрації відповідного речового права.
З огляду на викладене суд погоджується із доводами ОСОБА_1 стосовно того, що державна реєстрація права оренди відповідача на підставі розірваного договору оренди землі порушує її (позивачки) права на володіння та користування земельною ділянкою, як власника цього об`єкту нерухомості.
Водночас, доводи представника відповідача - адвоката Стороженка С.С. про те, що Додаткова угода про розірвання договору оренди землі від 01.03.2020 року була укладена ОСОБА_2 , який на той час не був головою фермерського господарства, та що вказана Додаткова угода про розірвання договору оренди землі не була підписана її сторонами, суд відхиляє, позаяк відповідно до абзацу першого ч.5 ст.12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними, а відповідачем на надано доказів оскарження у встановленому законом порядку державної реєстрації припинення права оренди ФГ «Ланецького», здійсненої 29.03.2021 року на підставі цієї Додаткової угоди.
Відповідно до ч. ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
В ч.2 ст.152 ЦК України закріплено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
За змістом ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання відповідача повернути позивачці земельну ділянку та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди відповідача.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України урегульовано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із платіжними дорученнями від 04.02.2022 року №8444, від 04.02.2022 року №8445 позивачкою сплачено за пред`явлені дві вимоги немайнового характеру 1984 грн. 80 коп. (а.с.16, 17), які за наслідками розгляду справи підлягають стягненню на її користь із відповідача.
Керуючись ст. ст. 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263, 268, 279, 284, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Ланецького» задовольнити.
Стягнути із Фермерського господарства «Ланецького» на користь ОСОБА_1 сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.
Учасники справи:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.03.2023 року.

Суддя