ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року

справа № 700/3521/15-ц
провадження № 22-ц/821/207/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.,

секретаря - Мунтян К. С.,

учасники справи:

заявник - Одеський державний університет внутрішніх справ,

представник стягувача - адвокат Попова Оксана Вячеславівна,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Лисянський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2022 року у справі за заявою Одеського державного університету внутрішніх справ, представник стягувача адвокат Попова Оксана Вячеславівна, боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа Лисянський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката, у складі головуючої судді Пічкура С.Д., повний текст ухвали складено 05 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в :

01 листопада 2022 року Одеський державний університет внутрішніх справи через свого представника адвоката Попову О. В. звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката.

Мотивація заяви зводилася до того, що 13.01.2016 рішенням Лисянського районного суду Черкаської області у справі № 700/3521/15-ц задоволено позов Одеського державного університету внутрішніх справ про стягнення із ОСОБА_1 110 884,18 грн в якості відшкодування витрат за його утримання під час навчання та 1 108,84 грн судового збору.

26.02.2016 для виконання рішення в примусовому порядку Лисянським районним судом Черкаської області видано виконавчі листи у справі про стягнення вищевказаних витрат та пред`явлено їх до примусового виконання.

11.04.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50763342 з примусового виконання вказаного рішення.

27.04.2017 постановою головного державного виконавця Лисянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Вказує, що про повернення виконавчих документів стягувачу заявник обізнаний не був, оскільки на адресу університету вони не надходили. Вказаний факт підтверджується довідкою відділення документального забезпечення Одеського державного університету внутрішніх справ від 22.08.2022, згідно якої у період з 01.01.2016 по 22.08.2022 до відділення документального забезпечення не надходили для реєстрації листи від відділу державної виконавчої служби Лисянського району Черкаської області у змісті яких зазначено громадянина ОСОБА_1 .

Стягувачу стало відомо, що виконавчий лист повернуто після подання ОСОБА_1 скарги на постанову про накладення арешту на його майно, винесену в межах виконавчого провадження № 50763342. Зокрема, 22.07.2022 на електронну адресу стягувача надійшла повістка про виклик до Лисянського районного суду Черкаської області у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність щодо не зняття арешту з майна.

04.08.2022 із суду надійшли скановані матеріали скарги ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачалося посилання боржника на постанову головного державного виконавця Лисянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 27.04.2017, якою виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, в процесі розгляду цієї скарги Одеському державному університету внутрішніх справ і стало відомо про повернення виконавчого документа, після чого було проведено перевірку його надходження у відділення документального забезпечення.

Також було встановлено, що у Лисянському відділі ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ), відсутні матеріали виконавчого провадження № 50763342, згідно якого було накладено арешт на майно ОСОБА_1 , так як вони знищені.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 09.08.2022, яка була залишена апеляційним судом без змін, в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Лисянського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області щодо не зняття арешту відмовлено.

Заявник посилається на те, що рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 13 січня 2016 року не виконано, проте оригінали виконавчих листів було втрачено.

Заявник просив поновити Одеському державному університету внутрішніх справ строк на пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа, виданого Лисянським районним судом Черкаської області 08.02.2016 на виконання рішення від 13.01.2016 у справі № 700/3521/15-ц про стягнення із ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 108,84 грн та видати Одеському державному університету дублікат виконавчого листа, виданого Лисянським районним судом Черкаської області 08.02.2016 на виконання рішення від 13.01.2016 у справі № 700/3521/15-ц про стягнення із ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 108,84 грн.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2022 року заяву задоволено.

Поновлено Одеському державному університету внутрішніх справ строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа, виданого Лисянським районним судом Черкаської області 08 лютого 2016 року на виконання рішення від 13 січня 2016 року у справі № 700/3521/15-ц про стягнення із ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 108, 84 грн.

Видано Одеському державному університету внутрішніх справ дублікат виконавчого листа, виданого Лисянським районним судом Черкаської області 08 лютого 2016 року на виконання рішення від 13 січня 2016 р. у справі № 700/3521/15-ц про стягнення із ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 108, 84 грн.

Ухвала мотивована тим, що стягувач звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах трьох річного строку після повернення виконавчого документа стягувачеві.

Суд зазначив, що чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Задовольняючи заяву суд вважав, що позивачем з об`єктивно незалежних від нього причин було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки його було втрачено в ході пересилання поштою.

Не погодившись з ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2022 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви Одеського державного університету внутрішніх справ про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа у справі № 700/3521/15-ц.

Звертає увагу суду, що в оскаржуваній ухвалі суд вказав, що боржник жодних заперечень на заяву та доказів на спростування її вимог суду не надав, однак зазначене не відповідає дійсності і до скарги додав докази направлення відзиву в суд та всім учасникам справи.

Зазначив, що, 27.04.2017 постановою державного виконавця Лисянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Єдиною підставою в обґрунтування підстав пропуску строків для повторного звернення заявник вказує необізнаність у закритті виконавчого провадження. Однак згідно Закону України «Про виконавче провадження», на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання через органи виконавчої служби встановлювався один рік.

У постанові про відкриття виконавчого провадження було вказано ідентифікатор для доступу до виконавчого провадження і стягувач мав можливість слідкувати за виконанням рішення суду.

Вказує, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання необхідно відраховувати саме з дати винесення постанови про повернення виконавчого документа (постанова Верховного суду від 20 грудня 2020 року у справі № 464/10793/13-ц).

Крім того, видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Заявником доказів про втрату виконавчого листа суду не надано, окрім листа-підтвердження. Суд також у виконавчої служби не витребував будь-яке підтвердження чи спростування направлення повернення виконавчого листа (постанова Верховного Суду від 22 жовтня 2018року у справі № 2-824/2009).

Також зазначив, що не можна визнати поважними причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк заявником не надано і не вказано, що вказані обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи яка пропустила строк, тому у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення слід відмовити (постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2018року у справі № 2-1347/11).

Крім того, в ухвалі суд не вказав про можливість апеляційного оскарження ухвали.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Одеського державного університету внутрішніх справ, - адвокат Попова О. В. вказала на безпідставність вимог апеляційної скарги, просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 05.12.2022 у справі № 700/3521/15-ц.

В обґрунтування відзиву вказує, що на адресу електронної пошти стягувача надходив документ відзив, який не був підписаний електронним цифровим підписом або кваліфікованим електронним підписом, тому не можливо встановити автора. Згідно вимог чинного законодавства у випадку надходження на електронну адресу документа без електронного цифрового підпису його автора, такий документ не має юридичної сили, підстави для його обліку, обробки та реєстрації відсутні. З урахуванням викладеного вважає, що боржник відзиву не направляв. Тому надані скаржником докази не спростовують тверджень суду про ненадання боржником заперечень за заяву стягувача.

Відсутність в оскаржуваній ухвалі суду вказівки про можливість її апеляційного оскарження не призводить до неправильного вирішення справи, оскільки не впливає на суть оскаржуваного рішення.

Решта доводів ОСОБА_1 зводяться до його незгоди із висновками Лисянського районного суду Черкаської області про наявність підстав для поновлення стягувачу строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та видачу його дубліката.

Крім того, вказує, що виконавчий лист повернуто стягувачу, останній дізнався після подання ОСОБА_2 скарги на постанову про накладення арешту на його майно, винесену в межах виконавчого провадження № 50763342.

Посилання скаржника на те, що стягувач мав можливість контролювати процес стягнення, перевіряти процес примусового виконання шляхом отримання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, не спростовують висновків суду про втрату оригіналу виконавчого документа та необізнаність стягувача про його повернення, що перешкоджало повторно пред`явити виконавчий лист до примусового виконання.

Таким чином, виявивши факт повернення виконавчого листа стягувачу при розгляді скарги ОСОБА_1 , стягувач добросовісно скористався своїми правами та звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката за наявності на те поважних причин.

Вважає оскаржувану ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2022 року законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника Лисянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Панфілова А. О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ч. 1ст. 258 ЦПК України ухвала є різновидом судового рішення.

Оскаржуване судове рішення не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

При розгляді справи встановлено, що 13.01.2016 рішенням Лисянського районного суду Черкаської області у справі № 700/3521/15-ц задоволено позов Одеського державного університету внутрішніх справ про стягнення із ОСОБА_1 110 884,18 грн в якості відшкодування витрат за його утримання під час навчання та 1 108,84 грн судового збору (а. с. 8-10).

26.02.2016 для виконання вказаного рішення в примусовому порядку Лисянським районним судом Черкаської області видано два виконавчі листи у справі про стягнення вищевказаних витрат та судового збору. Строк пред`явлення даних виконавчих листів до виконання зазначено один рік (а. с. 11-12). Виконавчі листи пред`явлено до примусового виконання.

11.04.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50763342 з примусового виконання вказаного рішення про стягнення боргу у розмірі 110 884,18 грн (а. с. 13).

27.04.2017 постановою головного державного виконавця Лисянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області виконавчий лист № 2/700/12/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ боргу у розмірі 110 884,18 грн повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) (а. с. 14).

Отже, встановлено, що в період з 11 квітня 2016 року по 27 квітня 2017 року на виконанні Лисянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження № 50763342 з примусового виконання виконавчого листа № 2/700/12/16, виданого 26.02.2016 Лисянським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ боргу в сумі 110 884,18 грн.

Матеріали справи містять копію постанови головного державного виконавця Лисянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вдовиченко Н. М. про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.04.2017, яким повернуто виконавчий лист № 2/700/12/16 від 26.02.202016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ боргу в сумі 110 884,18 грн. В постанові зазначено, що копії постанови направити стягувачу та зазначено про порядок оскарження даної постанови.

Проте матеріали справи не містять даних про направлення копії даної постанови стягувачу.

В матеріалах справи міститься довідка від 22.08.2022 щодо надходження документів до відділення документального забезпечення ОДУВС, з якої вбачається, що в період з 01 січня 2016 року до 22 серпня 2022 року до відділення документального забезпечення Одеського державного університету внутрішніх справ не надходили для реєстрації листи від відділу державної виконавчої служби Лисянського району Черкаської області.

Звертаючись до суду Одеський державний університет внутрішніх справи із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката посилався на те, що оригінали виконавчих листів було втрачено, а на підставу пропуску на їх повторне пред`явлення до примусового виконання посилався на те, що не було відомо про повернення виконавчих листів, про дані обставини стало відомо при розгляді скарги ОСОБА_1 у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на дату винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до норм п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повертається стягувачу у випадку коли у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Відповідно до частини 1 пункту 17.4 розділу ХIII перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст вказаних норм, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили (висновок Верховного Суду у постанові від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009).

Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Однією із підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Проаналізувавши зазначені норми закону можна дійти висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду».

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи виконавчий лист за № 2/700/12/16 виданий 26.02.2016 про стягнення боргу 110 884,18 грн з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ було повернуто постановою головного державного виконавця Лисянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вдовиченко Н. М. від 27.04.2017, на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

За правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`являти виконавчий документ до виконання.

З огляду на зазначене, строк потрібно відраховувати саме з дати винесення постанови про повернення виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє права стягувача повторно пред`явити виконавчий документ на виконання протягом строків, встановлених частиною першою статті 12 цього Закону (постанови Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 199/13511/13 та від 29 червня 2021 року справа № 2-394/11).

Одеський державний університет внутрішніх справи звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа та видачу його дубліката, згідно поштового штампу на конверті 01 листопада 2022 року, тобто після закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ судового збору у розмірі 1 088,84 грн, який закінчився 28.04.2020 року, що у відповідності до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК виключає підстави для задоволення заяви.

Як на підставу подання заяви та доказ про втрату виконавчих листів, заявник посилається на довідку Одеського державного університету внутрішніх справи щодо надходження документів до відділення документального забезпечення від 22.08.2022, з якої вбачається, що у період з 01 січня 2016 року до 22 серпня 2022 року до відділення документального забезпечення Одеського державного університету внутрішніх справ не надходили для реєстрації листи від відділу державної виконавчої служби Лисянського району Черкаської області, у змісті яких зазначено громадянина ОСОБА_2 , проте вказана довідка не може свідчити про втрату виконавчих листів.

Інших доказів на підтвердження втрати виконавчих листів матеріали справи не містять.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у матеріалах справи також відсутня постанова про відкриття виконавчого провадження та про повернення виконавчого листа 2/700/12/16 виданого 26.02.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ судового збору у розмірі 1 108,84 грн, проте міститься копія виконавчого листа, дублікат якого просить видати заявник.

Наведені свідчить, що заявником не доведено належними доказами, що оригінал виконавчого листа Лисянського районного суду Черкаської області № 2/700/12/16 від 26.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ судового збору у розмірі 1 108,84 грн дійсно був втрачений.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження звернення заявника до органів виконавчої служби, як і підтверджень направлення копії постанови про повернення виконавчого листа від 27.04.2017, що може свідчити про його втрату при пересилці кореспонденції.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність Одеським державним університетом внутрішніх справи об`єктивних та непереборних обставин причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому немає підстав для поновлення пропущеного стягувачем строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Безпідставне поновлення судом строків пред`явлення виконавчих листів до виконання є порушенням конвенційних прав та порушенням права на справедливий суд. Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень Суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

У рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції) «про захист прав людини і основоположних свобод».

Колегія суддів звертає увагу на те, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання немає перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання.

Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (п.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 у справі № 2-836/11).

За таких обставин у зв`язку з відмовою у поновленні пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, ухвалу суду слід скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви Одеського державного університету внутрішніх справ про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката відмовити.

Керуючись ст. ст. 268, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2022 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви Одеського державного університету внутрішніх справ, представник стягувача адвокат Попова Оксана Вячеславівна, боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа Лисянський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 березня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Т. Л. Фетісова

О. В. Карпенко