Провадження № 2/127/3507/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Голодняк В.Ф.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов мотивовано тим, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, проте мали відносини притаманні подружжю. В період перебування у відносинах у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час сторони не перебувають у подружніх відносинах, та між сторонами виник конфлікт з приводу визначення місця проживання дітей та визначення способів участі батька у вихованні дітей. Відповідач коштів на утримання дітей не надає. Позивачка самостійно утримує дітей та забезпечує всім необхідним. Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 24.11.2022 року заяву прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

05.12.2022 року на адресу суду надішла заява від представника позивачки ОСОБА_2 про зміну предмету позову, відповідно до якої позивачка просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, у розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги визнала частково, не заперечувала щодо стягнення аліментів на користь позивачки у розмірі 8 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.18).

Відповідно до Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.18, зворот).

Згідно Договору найму квартири від 03.06.2022 року, ОСОБА_1 орендує однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира надається орендареві для мешкання останньої разом з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Термін оренди з 06.03.2022 року по 05.03.2023 року (а.с.19).

Мати дітей ОСОБА_7 уклала в інтресах дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м.Вінниці декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с.20).

Відповідно до Довідки №97 від 12.09.2022 року ОСОБА_5 навчається у 1-Г класі КЗ «Вінницький ліцей №34» (а.с.22, зворот).

Також, відповідно до Договору про надання послуги проведення занять з удосконалення навички читання від 14.11.2022 року ОСОБА_1 уклала даний договір з ОСОБА_8 стосовно надання ОСОБА_8 послуг з проведення заняття з удосконалення навички читання. Вартість послуг 1 год. занять 125,00 грн., або абонементська плата за 8 занять 1 000,00 грн. (а.с.26).

Згідно Договору про надання послуги підготовки до шкоди від 14.11.2022 року, ОСОБА_1 уклала даний договір з ОСОБА_8 стосовно надання ОСОБА_8 послуг з підготовки до школи дитини до 6 років. Вартість послуг 1 год. занять 125,00 грн., або абонементська плата за 8 занять 1 000,00 грн. (а.с.27).

Діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відвідують студію розвитку «Star family». Навчаються у таких групах як гімнастика, дошколярик з 01.05.2022 року. Вартість навчання становить 300 грн./день за двох дітей. Кошти сплачує мама ОСОБА_1 (а.с.28).

Відповідно до Довідки №2829 від 18.11.2022 року ОСОБА_1 отримала допомогу по вагітності та пологах за період з червня 2022 року по листопад 2022 року у розмірі 2 683,87 грн. (а.с.30).

На аркушах справи №33-35 знаходяться чеки надані позивачкою на підтвердження оплати товарів необхідних для дітей (шкільне приладдя, одяг, ліки тощо).

Крім того, на аркушах справи №36-46 знаходяться чеки на оплату ОСОБА_1 послуг з додаткових занять дітей.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охоронну дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охоронну дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Договору дарування житлового будинку від 04.12.2009 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подарували ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_2 (а.с.23).

ОСОБА_4 є власником транспортного засобу BMW 525, д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_4 (а.с.24).

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 8 000,00 грн.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також, часткове визнання відповідачем позову, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вікову категорію дітей та звичайні їх потреби, суд вважає, що розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000,00 грн., щомісячно, є необхідним та достатнім для утримання неповнолітніх дітей від одного з батьків.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 992,40 гривень.

Крім того, відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Право сторони на відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката вбачається з рішень Європейського суду з прав людини, практика якого в силу ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України має використовуватись судами як джерело права, зокрема, п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 ЩЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таку правову позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.

На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано Договір про надання правової допомоги від 12.05.2022 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , Акт приймання-передачі правничих послуг на суму 4 000,00 грн., Ордер Серія АВ №1035366 від 13.05.2022 року, та Квитанцію №б/н від 05.12.2022 року на суму 4 000,00 грн.

Тому, суд вважає, що представником позивача надано необхідні докази про понесення судових витрат на правову допомогу в загальному розмірі 4 000,00 гривень.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката у цьому випадку є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних робіт (наданих послуг), а також часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з чим, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді витрат на правовоу допомогу у сумі 4 000,00 грн.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 180- 182, 191 СК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.06.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 , витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисяч гривень) 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2

Повний текст судового рішення складено 27.02.2023 року.

Суддя: