Провадження № 22-ц/802/475/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.

розглянувши у порядку письмового позовного провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 18.10.2003 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.02.2013 було розірвано. У шлюбі в них народилося дві дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.03.2018 ухвалено змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 900 гривень щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття на 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

ОСОБА_1 зазначала, що доньки проживають з нею та перебувають на її утриманні, однак із погіршенням їхнього стану здоров`я вона була змушена понести додаткові витрати на їх лікування. За період з січня 2020 року по вересень 2021 року позивач понесла додаткові витрати на лікування дітей в загальному розмірі 37513,46 грн.

Вважає, що додаткові витрати на утримання дітей має нести також і відповідач, тому ОСОБА_2 має компенсувати половину додаткових витрат на утримання дочок, а саме: на купівлю медикаментів, оплату медичних оглядів, у сумі 18756,73 гривень.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 18756 гривень 73 копійки. Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави 1073 гривні 60 копійок судового збору.

Не погодившись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржуване рішення не повністю відповідає нормам чинного законодавства, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд не врахував фінансової можливості відповідача відшкодувати позивачу половину додаткових витрат, які вона понесла на лікування дітей. Вказує, що крім аліментів, які стягуються на утримання дочок, він сплачує аліменти на утримання дочки від іншого шлюбу, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Докази, на які посилається позивач, як на підтвердження витрат, які вона понесла на лікування дочок, на його думку, не можуть бути взяті судом до уваги, а її твердження про те, що він не приймає участі в утриманні та вихованні доньок, є неправдивими. Крім того, вказує, що він вчасно та в повному обсязі сплачує позивачці аліменти на утримання дочок, що підтверджується документами виконавчої служби. Посилаючись на викладене, просить суд змінити рішення та частково задовольнити позов на суму 4756,73 грн, яку він визнає.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи із такого.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, врахувавши необхідність у додаткових витратах на дітей, яка викликана особливими обставинами, а саме станом їх здоров`я, та визначений законом обов`язок з утримання дітей обома батьками, матеріальне становище сторін, дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача половини вартості додаткових витрат, які складаються з витрат на їх лікування.

Колегія суддів із даними висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вони відповідають встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.10.2003, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.02.2013 було розірвано (а.с.12).

Від шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , а 14.11.2007 - донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 9, 10).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.03.2018 ухвалено змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій суми в розмірі 900 гривень щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Судом також встановлено, що доньки проживають з позивачем.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей, що передбачено статтею 185 СК України.

Додаткові витрати, про які зазначає позивачка ОСОБА_1 , пов`язанні із лікуванням доньок, а саме - зубів у ОСОБА_4 та лікування очей і придбання окулярів для зору в обох дівчат, що підтверджується відповідними квитанціями та медичними документами.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем було понесено витрати на лікування дочки ОСОБА_3 : 1440,00 грн - вартість окулярів, що підтверджується квитанцією з відміткою про оплату (а.с.24), 250,00 грн - прийом офтальмолога від 11.09.2021 та 550,00 грн за контактні лінзи, що підтверджується квитанцією від 11.09.2021 (а.с.25), 250,00 грн. - огляд офтальмолога від 03.10.2022 (а.с.43).

Витрати, які позивач понесла на лікування дочки ОСОБА_4 становлять : 1118,46 грн вартість придбаних ліків, необхідних внаслідок струсу головного мозку, що підтверджуються квитанціями від 31.01.2022. Крім того, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2129, з якої вбачається, що з 31.01.2020 ОСОБА_4 перебувала на амбулаторному лікуванні із діагнозом: ЗЧМТ (а.с.29, 31, 32). 250,00 грн за прийом офтальмолога 11.09.2021 та 480,00 грн за контактні лінзи, що підтверджується квитанцією від 11.09.2021 (а.с.25), 810,00 грн за придбання окулярів у 2020 році (а.с.33), 3080,00 грн придбання окулярів у 2021 році та крапель для очей на суму 335,00 грн. 10.02.2020 ОСОБА_4 було зроблено панорамний цифровий знімок на суму 120,00 грн та СВСТ двох щелеп вартістю 380,00 грн (а.с. 37, 38). Згідно з рахунком-фактурою від 14.12.2020 ОСОБА_4 проходила ортодонтичне лікування у період з 03.12.2020 по 25.01.2022 загальною вартістю 28000,00 грн. (а.с. 39), 450,00 грн за огляд офтальмолога від 03.10.2022 (а.с.41).

Таким чином, витрати позивача, які вона понесла на лікування доньок, становлять 37513,46 грн, половина з яких складає 18756,73 грн.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Подібні висновки міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

Встановлено, що дочки позивача та відповідача неодноразово проходили медичні обстеження та лікування, на підтвердження чого позивач долучила копії письмових документів.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивачка понесла витрати для проведення діагностики та лікування дітей у розмірі 37513,46 грн, а відповідач є особою працездатною та фінансово спроможною взяти участь у відшкодуванні половини цих витрат, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 половини вартості додаткових витрат на лікування та розвиток спільних з позивачкою дітей у розмірі 18756,73 грн.

Апеляційний суд з урахуванням рівності та обов`язку обох батьків забезпечувати дітей погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на дітей, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Також колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів понесених витрат у сумі 28000 грн, оскільки суд першої інстанції правильно зазначив, що є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, посилання представника відповідача на те, що витрати в сумі 28000,00 грн на лікування зубів ОСОБА_4 є непідтвердженими, а оплата здійснена самою позивачкою без вказівки на те, в чиїх інтересах було проведено таке лікування та відповідно здійснено оплату.

Зі змісту відповіді ФОП ОСОБА_6 вбачається, що у стоматології «Didenta» ОСОБА_4 проходила ортодонтичне лікування у період з 03.12.2020 по 25.01.2022. Надані ОСОБА_4 послуги оплачувала мати ОСОБА_1 , загальна вартість яких становить 28000,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що таке наявне у справі підтвердження витрат на лікування зубів ОСОБА_4 в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України є належними та допустимими доказами, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування та такий доказ отримано позивачем з дотримання порядку, встановленого законом.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги, що позивачкою надано неналежні та недопустимі докази на підтвердження понесених додаткових витрат на дітей.

Покликання в апеляційній скарзі на зміну сімейного стану відповідача, а саме на наявність на утриманні дочки від іншого шлюбу - ОСОБА_5 , було враховано судом та не унеможливлює виконання відповідачем батьківських обов`язків щодо спільних з ОСОБА_1 дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції належним чином не встановив фактичних обставин справи, є безпідставними, оскільки рішення суду ухвалено на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які учасники судового процесу посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні та які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 травня 2023 року.

Головуючий

Судді