ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4081/23 Справа № 175/4201/20 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача та визнання недійсним договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «АВТО - ПРОСТО», в якому просив визнати угоду № 313648 від 15 березня 2010 року, укладену між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО - ПРОСТО», недійсною. Визнати недійсним договір застави укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО - ПРОСТО», від 24 травня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим О.В. 24 травня 2012 року за №263. Судові витрати покласти на Відповідача.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 15 березня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО - ПРОСТО» укладено угоду №313648, та Додатки до угоди №1,2, які є невід`ємними частинами угоди. Так відповідно до Додатку №1 до Угоди 313648 ціна автомобіля ДЕУ Lanos складає 69600 грн. Вказана угода укладена в рамках створеної ТОВ «Авто Просто» в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «Авто Так». Предметом за даною Угодою є надання учаснику послуг системи Авто Так, спрямованих на придбання автомобіля марки "ЗАЗ", модель "ДЕУ Lanos", вартістю 69600грн., із сплатою 120 внесків. Відповідно до Додатків №1, №2 до вказаної угоди, сторони погодили, що учасник системи сплачує: плату за послуги, пов`язані зі вступом до Системи-2580,48 грн.; щомісячний цілий чистий внесок (частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати автомобіля) - 0,8333 %; щомісячний внесок в оплату послуг, що включає також формування груп клієнтів системи та здійснення організаційних дій для придбання автомобіля - 0,5% + ПДВ; щомісячний страховий платіж - 0,065%; плату за отримання автомобіля (одноразовий платіж, що підлягає сплаті учасником, якому було надано право на отримання автомобіля) - 3% + ПДВ. Згідно з вимогами п.п. 2.2, 2.1.,2.3 ст. 2 Додатку №2 до Угоди, поточна ціна автомобіля зазначена у Додатку №1 до угоди - це остання поточна ціна автомобіля, повідомлена АВТО ПРОСТО виробником на день укладення угоди. Поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку складових Повних внесків та інших платежів. АВТО ПРОСТО щомісяця надсилає рахунки на сплати. Положеннями п. 2.6 ст. 2 Додатку № 2 до Угоди, передбачено, що чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль. Як вбачається з додатку №1 до Угоди (графа графік внесків) Позивач зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. На виконання умов указаної угоди за період часу з 15 березня 2010 року по 09 червня 2012 року позивач сплатив на користь відповідача 63982,36 грн.

27 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено Додаток №3 до Угоди №313648 від 15 березня 2010 року, згідно якого загальна сума грошових зобов`язань, які учасника станом на день підписання цього Додатку за Угодою №313648 від 15 березня 2010 року становить 121249,94 грн. На день підписання цього Додатку учасник сплатив 56369,26грн. Сума заборгованості учасника складає станом на день підписання цього Додатку складає 64880,68грн. 24 травня 2012 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим О.В. зареєстрований договір застави, 263, відповідно до якого об`єктом обтяження є автомобіль легковий ЗАЗ ТF69YР, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , обтяжував товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Просто», код 35509011, 01601, м. Київ, вул.. Воровського, 24, корп.1, 3-й поверх, боржник ОСОБА_1 , код: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ; розмір основного зобов`язання 64881 грн.

23 червня 2012 року ОСОБА_1 зареєстрував в Відділі РЕР ДАІ №3 ГУМВС України в Дніпропетровській області на своє ім`я транспортний засіб марки ЗАЗ ТF69YР, Тип: легковий-седан-В; номер шасі (кузова, рами) VIN - НОМЕР_1 ; повна маса 1595; маса без навантаження: 1095; Об`єм двигуна: 1498; колір: чорний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та отримав свідоцтво про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_5 , з особливою відміткою: довідка-рахунок №ДПІ508865 від 23 травня 2012р. ДПІ 508865 ОСОБА_3 має пр. корист. Таким чином, станом на дату реєстрації Позивачем автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_4 , сума яка, залишалась до сплати, складала 5617,64 грн. (п`ять тисяч шістсот сімнадцять гривень 16 коп.) з урахуванням ціни визначеної, відповідно до Додатку №1 до Угоди. В подальшому Позивач в період часу з 23 червня 2012 року по 08 листопада 12 року сплатив на користь Відповідача 6606.23 грн., та таким чином повністю виплатив вартість автомобіля визначену Додатком №1 до Угоди. В період часу з 09 листопада 2012 по 11 лютого 2017 року позивач сплатив на користь відповідача 73921,70 грн. (сімдесят три тисячі дев`ятсот двадцять одну гривню 70 копійок). 03 березня 2020 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 175/4046/18-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» заборгованість за угодою 313648 від 15 березня 2010 року у розмірі 45949грн.07 коп.

Позивач вважає, що його права, як споживача послуг, були порушені істотним дисбалансом інтересів сторін Угоди 313648 укладеної між ним та Відповідачем. Відповідачем здійснено фінансову діяльність без відповідної ліцензій, а отже Угоди 313648 є недійсною. Сторонами не було дотримано вимогу про нотаріальне посвідчення договору. Аналізуючи пункти оскаржуваної Угоди можна дійти висновку, що даний правочин по своїй суті спрямований на захист інтересів лише лізингодавця і на звуження його відповідальності, що свідчить про суттєвий дисбаланс між правами та обов`язками сторін, а наявність механізму зміни вартості платежів та розміру предмета лізингу тільки лізингодавцем слугує лише цьому підтвердженням, оскільки позбавляє лізингоодержувача будь-яким чином впливати на зміну істотних умов договору, що свідчить про недійсність укладеного правочину. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що посилання та твердження позивача на нечесну підприємницьку практику та несправедливі умови договору - не знайшли свого підтвердження. Даний договір відповідає вимогам закону, а тому правових підстав для його визнання недійсним, що передбачені статтями 203 та 215 Цивільного кодексу України, а саме - невідповідності його вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 15 березня 2010 року між - ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО - ПРОСТО» укладено угоду №313648. Статтею 1 Договору №313648 передбачено, що предметом угоди є надання Учаснику послуг системи АвтоТак,спрямованих на придбання автомобіля. Угода укладається шляхом підписання сторонами Угоди, Додатку №1 та Додатку № 2, які є невід`ємною частиною Угоди.

Відповідно до ст. 10 Угоди, підписання цієї Угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника Авто Просто, уважно прочитав та розумів Угоду та Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом. Предметом за даною угодою є Автомобіль ДЕУ Lanos, ціна Автомобіля - 69600,00 грн., зі сплатою 120 внесків. Відповідно до Додатків №1, №2 до вказаної угоди, сторони погодили, що учасник системи сплачує: плату за послуги, пов`язані зі вступом до Системи-2580,48 грн.; щомісячний цілий чистий внесок (частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати автомобіля) - 0,8333 %; щомісячний внесок в оплату послуг, що включає також формування груп клієнтів системи та здійснення організаційних дій для придбання автомобіля - 0,5% + ПДВ; щомісячний страховий платіж - 0,065%; плату за отримання автомобіля (одноразовий платіж, що підлягає сплаті учасником, якому було надано право на отримання автомобіля) - 3% + ПДВ.

Згідно з вимогами пунктів 2.1., 2.2, 2.3 статті 2 додатку N 2 до Угоди, поточна ціна автомобіля зазначена у додатку N 1 до Угоди - це остання поточна ціна автомобіля, повідомлена ТОВ "Авто Просто" виробником на день укладення угоди. Поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку складових повних внесків та інших платежів. ТОВ "Авто Просто" щомісяця надсилає рахунки на сплату. Положеннями пункту 2.6 статті 2 додатку № 2 до Угоди, чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля.

Згідно положень пп.8.2.1.4 п.8.2 ст.8 Додатку №2 до Угоди №313648, відповідачем ОСОБА_1 було надано позивачу ТОВ «Авто Просто» гарантію забезпечення виконання ним зобов`язань за Угодою.

24 травня 2012 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим О.В. зареєстрований договір застави, 263, відповідно до якого об`єктом обтяження є автомобіль легковий ЗАЗ ТF69YР, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , обтяжувач товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Просто», боржник ОСОБА_1 розмір основного зобов`язання 64881 грн.

23 травня 2012 року ОСОБА_1 отримав у власність вказаний автомобіль марки ЗАЗ «Lanos» ТF69Y, 2012 року випуску (кузов № НОМЕР_1 ) та зареєстрував його на своє ім`я, державний номерний знак НОМЕР_2 , та в свою чергу, зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (щомісячні чисті внески) та вартість наданих послуг (щомісячні внески в оплату послуг) шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків.

На виконання умов Угоди у період з 15 березня 2010 року до 14 лютого 2017 року позивач сплатив на користь відповідача 68655,63 грн. внеску в оплату вартості авто, що підтверджується розрахунком платежів позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що посилання та твердження позивача на нечесну підприємницьку практику та несправедливі умови договору - не знайшли свого підтвердження. Даний договір відповідає вимогам закону, а тому правових підстав для його визнання недійсним, що передбачені статтями 203 та 215 Цивільного кодексу України, а саме - невідповідності його вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, однак не може погодитись з правовим обґрунтуванням відмови у позові, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Відповідно до частини другої статті 18 цього Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. У разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частини п`ята, шоста статті 18 Закону).

Аналізуючи норму статті 18 Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункт 3 частини третьої статті 18 Закону); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника) (пункт 7 частини третьої статті 18 Закону). Несправедливими можуть бути також визначені інші умови договору, оскільки такий перелік не є вичерпним (частина четверта статті 18 Закону). Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача (частина восьма статті 18 Закону).

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, нотаріально не посвідчувався. Недодержання вимоги про нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу є самостійною та достатньою підставою для визнання договору недійсним.

Так, колегія суддів встановила, що умови договору фінансового лізингу є несправедливими відносно споживача, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання договору недійсним відповідно до статей 203, 215 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, позивач звернувся до суду лише в листопаді 2020 року тобто з пропуском позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

На підставі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, оспорювану угоду №313648 було укладено між сторонами 15 березня 2010 року.

Позивач звернувся до суду із позовом про захист прав споживача та визнання даної угоди недійсною у листопаді 2020 року, тобто біле ніж через 9 років.

А отже позивачем при зверненні до суду із даним позовом порушено строк позовної давності, про що було заявлено відповідачем у суді першої інстнції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог в редакції цієї постанови, а в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року змінити в частині обґрунтування відмови, з підстав викладених в цій постанові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко