Справа № 314/2737/22
Провадження № 2/314/159/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/2737/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Зіменко О.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина його рідного брата ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді: 1/9 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після якого прийняв брат ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформив своїх спадкових прав, спадщину після якого прийняла дружина ОСОБА_5 , але не оформила своїх спадкових прав; 1/9 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після якого прийняла дружина ОСОБА_5 , але не оформила своїх спадкових прав.

Зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2006 позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Інші 2/3 частки вищезазначеної спадщини видано рідним братам позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Спадкоємцем майна після його смерті став рідний брат ОСОБА_7 , який прийняв, але не оформив свої спадкових прав, спадщину у вигляді 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 10.10.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області (серії НОМЕР_1 ), 10.10.2009 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено шлюб, про що складено актовий запис № 160.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Спадкоємцями після його смерті стали його донька відповідач по справі ОСОБА_3 , та дружина ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , були рідними братами, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, отже померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 була невісткою позивача (дружиною рідного брата).

Померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 за час життя успадкувала частину майна після смерті чоловіка ОСОБА_7 , проте не оформила своїх спадкових прав.

Позивач, як спадкоємець четвертої черги, прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , оскільки на час смерті проживав спільно зі спадкодавцем, та у подальшому звернувся до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим зареєстровано спадкову справу № 39/2022 (номер у спадковому реєстрі 69577795), що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 69752394 від 15.08.2022. Разом з тим, приватний нотаріус відмовила у оформленні спадщини, видавши йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.10.2022, у зв`язку з відсутністю документів, які б свідчили про факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 взагалі за час життя не мала зареєстрованого у встановленому законом порядку місця реєстрації проживання. Йому було рекомендовано звернутися до суду за встановленням юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини.

Зазначає, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не була зареєстрована за час життя за місцем свого фактичного проживання у будинку АДРЕСА_1 та власних дітей не мала. Єдиними її рідними людьми були позивач по справі та його дружина ОСОБА_9 .

Позивач зареєстрований у вказаному домоволодінні з 26.11.2015, проте фактично мешкає у вказаному домоволодінні разом із дружиною все своє життя.

Наприкінці 2008 року померлий брат позивача ОСОБА_7 почав сумісно проживати разом із ОСОБА_5 та в подальшому вони одружились.

У родинах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завжди були теплі родинні стосунки, разом садили город, заготовляли сіно, утримували худобу, купляли продукти, проводили спільне святкування релігійних свят і особистих дат та іменин. З віком, особливо після смерті ОСОБА_11 , стан здоров`я ОСОБА_5 погіршувався, а тому, з 2016 року позивач та його дружина купляли їй медикаменти та піклувались про її здоров`я. В останні роки вони також повністю підтримували домоволодіння АДРЕСА_1 у задовільному стані: латали дах, фарбували вікна, прибирали у будинку, чистили димоходи, косили подвір`я, ремонтували огорожу, тощо. Також, купляли дрова для опалення сараю для худоби. На їх кухні завжди були столові прибори ОСОБА_5 , оскільки тривалий час (більше п`яти років) готовили їжу спільно. У сім`ї ОСОБА_12 завжди було місце для ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , оскільки вони були пов`язані спільним побутом.

Таким чином живучи разом вони стали однією сім`єю, внаслідок чого у них виникли взаємні права та обов`язки.

На підставі викладеного, просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2009 року до часу відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 04.11.2022 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, цією ухвалою задоволено клопотання представника позивача та витребувано від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. належним чином завірену копію спадкової справи № 39/2022, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.12.2022 на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 39/2022, заведена щодо майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.01.2023 на адресу суду від представника позивача адвоката Зіменко О.В. надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізького району Запорізької області, у зв`язку з чим подано уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 13.01.2023 до участі у справі в якості співвідповідача залучено Виконавчий комітет Вільнянської міської ради Запорізького району Запорізької області, у зв`язку з чим прийнято до розгляду уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 13.02.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, наполягали на задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 визнала позов у повному обсязі, підтвердила ті обставини, що після смерті батька ОСОБА_7 вона та ОСОБА_5 прийняли спадщину, яка складається із частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Померла ОСОБА_5 була другою дружиною її батька, разом із тим, вони підтримували спілкування. Після смерті батька доглядом за ОСОБА_5 , стан здоров`я якої погіршився у 2010 році, займався її дядько позивач по справі ОСОБА_1 , який дбав про неї, купував ліки, здійснив її поховання.

Представник відповідача Виконавчого комітету Вільнянської міської ради Гапанюк Д.В. не заперечував проти позовних вимог, зазначивши про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Крім того, у судовому засіданні за клопотанням представника позивача були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Так, свідок ОСОБА_9 пояснила, що у 2009 році ОСОБА_7 та ОСОБА_5 одружились, проте у 2010 році ОСОБА_7 помер, після чого з причини погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 , її чоловік ОСОБА_1 почав доглядати останню, турбуватися за нею, та в подальшому вона, її чоловік ОСОБА_1 та ОСОБА_5 почали мешкати разом за адресою АДРЕСА_1 , здійснювали поточний ремонт житлового будинку та прибудинкової території, готували їжу, утримували кролів та курей. ОСОБА_5 отримувала пенсію та неодноразово давала гроші для оплати комунальних послуг.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що знає померлих ОСОБА_11 та ОСОБА_5 понад двадцяти років, вони разом працювали на заводі ім. Шевченка. враховуючи їхні дружні стосунки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 запросили її на весілля, де вона й познайомилась із ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В подальшому ОСОБА_7 помер, а долею ОСОБА_5 опікувався ОСОБА_17 і його дружина ОСОБА_9 , які мешкали спільно та в подальшому здійснили поховання ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що знає родину позивача з дитинства, вони мешкають поряд, підтримують дружні товариські відносини, допомагали один одному будувати будинки, забори, тощо. Йому відомо, що у домоволодінні АДРЕСА_1 ОСОБА_17 почав проживати з 2009 року. Після смерті його брата ОСОБА_19 позивач здійснював догляд за ОСОБА_20 , здоров`я якої значно погіршилося, поніс витрати на її поховання.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 3 від 15.08.2022.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з: 1/9 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після якого прийняв брат ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформив своїх спадкових прав, спадщину після якого прийняла дружина ОСОБА_5 , але не оформила своїх спадкових прав; 1/9 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після якого прийняла дружина ОСОБА_5 , але не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Заповітів ОСОБА_5 не залишила, тому спадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватися за законом.

Після її смерті, за зверненням позивача ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. було заведено спадкову справу № 39/2022 (номер у спадковому реєстрі 69577795), що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 69752394 від 15.08.2022.

Як зазначає позивач, він як спадкоємець четвертої черги, прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , оскільки на час смерті проживав спільно зі спадкодавцем, та у подальшому звернувся до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Разом з тим, як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.10.2022 за № 183/02-31, приватний нотаріус відмовилаОСОБА_1 у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва на спадщину за законом на вказане вище спадкове майно, у зв`язку з відсутністю документів, які б свідчили про факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 взагалі за час життя не мала зареєстрованого у встановленому законом порядку місця реєстрації проживання. Позивачеві було рекомендовано звернутися до суду за встановленням юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини.

Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верхового суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як зазначено приватним нотаріусом та вбачається з матеріалів спадкової справи, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 взагалі за час життя не мала зареєстрованого у встановленому законом порядку місця реєстрації проживання.

Разом з тим, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області (серії НОМЕР_1 ), 10.10.2009 між ОСОБА_7 та ОСОБА_21 укладено шлюб, актовий запис № 160.

На час шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_5 проживали у будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області.

Позивач ОСОБА_1 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 були рідними братами, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, отже померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 була невісткою позивача (дружиною брата).

Позивач зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з 26.11.2015, проте фактично мешкає у вказаному домоволодінні разом із дружиною все своє життя.

Як встановлено судом з показань свідків, у родинах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завжди були теплі родинні стосунки, разом садили город, заготовляли сіно, утримували худобу, купляли продукти, проводили спільне святкування релігійних свят і особистих дат та іменин. З віком, особливо після смерті ОСОБА_11 , стан здоров`я ОСОБА_5 погіршувався, а тому, з 2016 позивач та його дружина купляли їй медикаменти та піклувались про її здоров`я. В останні роки вони також повністю підтримували домоволодіння АДРЕСА_1 у задовільному стані: латали дах, фарбували вікна, прибирали у будинку, чистили димоходи, косили подвір`я, ремонтували огорожу, тощо. Також, купляли дрова для опалення сараю для худоби. На їх кухні завжди були столові прибори ОСОБА_5 , оскільки тривалий час (більше п`яти років) готовили їжу спільно. У сім`ї ОСОБА_12 завжди було місце для ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , оскільки вони були пов`язані спільним побутом.

Таким чином, живучи разом, вони стали однією сім`єю внаслідок чого у них виникли взаємні права та обов`язки. В останні роки ОСОБА_5 вже не готувала їжу, а для неї робила це дружина позивача ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 № 5-рп/99 зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2021 у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту права позивача на спадкування, зважаючи на те, що позивач немає іншої можливості, окрім як в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним способом захисту невизнаного права є звернення до суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 26.11.2015 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 . Проте, починаючи із 2009 року, позивач фактично та безперервно проживав у вказаному домоволодінні разом із спадкодавцем ОСОБА_5 .

В ч. 3 ст. 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини, а згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , суд виходить з роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими відповідачами у справах цієї категорії є спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В свою чергу, з матеріалів спадкової справи № 39/2022, заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , вбачається, що після смерті останньої до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. із заявою про прийняття спадщини звернувся тільки позивач ОСОБА_1 , інших спадкоємців ні нотаріусом, ні під час розгляду справи судом не встановлено, отже, належним відповідачем у даній справі є саме територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, тобто Виконавчий комітет Вільнянської міської ради Запорізького району Запорізької області. В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 не входила до числа спадкоємців після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , оскільки відносно неї відповідач ОСОБА_3 взагалі була сторонньою особою. Таким чином, ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, тому у задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), Виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізького району Запорізької області (, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 4) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2009 року до часу відкриття спадщини.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 10.03.2023.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

10.03.2023