Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судових засідань Бокотей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява від представника Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) , місцезнаходження: м.Київ, бульв. Русанівський б-р, 8 (далі позивач) до ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати в сумі 45000 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 2404 грн. 00 та інфляційні втрати у розмірі 15301 грн. 45 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.04.2020 в с.Минай, на вулиці П.Карпатського, Ужгородського району з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої був пошкоджений автомобіль LEXUS, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ СК «Кредо» згідно з полісом №АО/4368601.

05.05.2020 потерпілий повідомив про ДТП та 07.07.2020 з метою отримання відшкодування звернувся в МТСБУ.

Договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало.

Представник позивача зауважує, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з викладеним позивач управі стягнути з відповідача в порядку регресу суму, що становить розмір заподіяних ним збитків потерпілій від ДТП особі.

Також позивач зауважує, що в досудовому порядку врегулювати спір не вийшло, оскільки відповідач не дотримується умов обумовленої угоди про розстрочення платежів. З огляду на невчасне погашення суми заборгованості, на переконання позивача, слід стягнути 3% річних та інфляційні втрати за період з 01.01.2021 по 13.10.2022.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що згідно з частиною 2 статті 191 ЦПК України не перешкоджає розгляду та вирішенню справи по суті за наявними матеріалами.

У судове засідання позивач явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подав.

Ухвалою від 11.11.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 11.11.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справи до судового розгляду по суті.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В. від 18.06.2020 по справі №308/4120/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, вчиненого за наступних обставин.

Так, 23.04.2020 року близько 10 год. 45 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mazda 3», номерний знак НОМЕР_2 , в с. Минай по вул. П. Карпатського, Ужгородського району, не вибрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із стоячим попереду транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_4 , який в свою чергу проїхав вперед та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Lexus RX 300», номерний знак НОМЕР_3 , який також проїхав вперед, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_5 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

05.05.2020 ОСОБА_2 звернувся до позивача із повідомленням про ДТП, у якому, серед іншого.

Позивач згідно з дорученням №3.1-05/67606/вих./1 від 12.05.2020 уповноважив АТ «СК «КРАЇНА» в строк до 26.06.2020 врегулювати випадок щодо ДТП 23.04.2020 в населеному пункті с.Минай, вул.Патруся Карпатського, 2-а, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб власником якого був ОСОБА_2 .

За виконання послуг по врегулювання справи №67606 щодо вищеописаної ситуації позивач перерахував на користь ПАТ «СК «КРАЇНА» 1750 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1480699 від 29.07.2020.

На виконання доручення АТ «СК «КРАЇНА» надало позивачу звіт №62756 від 31.05.2020, складений спеціалістом ТОВ «Брітіш Авто Клаб», згідно з яким вартість відновлювального ремонту становить 73314 грн. 54 коп.

Відповідно до уточнюючого розрахунку б/н від 28.01.2020 розмір регламентної виплати без ПДВ склав 48308 грн. 42 коп.

07.07.2020 ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про відшкодування оціненої шкоди, що була заподіяна в результаті ДТП, яка мала місце 23.04.2020 за участю транспортного засобу LEXUS, д.н.з. НОМЕР_3 під керування ОСОБА_2 і транспортного засобу відповідача шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок заявника.

Грошові кошти в розмірі 48308,42 були перераховані ОСОБА_2 на підставі наказу позивача, що підтверджується платіжним дорученням №1480771 від 30.07.2020 та довідкою №1 від 27.07.2020.

У подальшому відповідач звернувся до позивача із заявою б/н від 16.09.2020, у якій просив розстрочити суму в розмірі 50058,42 грн. терміном на 24 місяці.

Як наслідок, між позивачем та відповідачем 29.10.2020 укладено договір №6706/22 про порядок повернення коштів, в якому сторонами погоджено порядок здійснення платежів на погашення суми заподіяних збитків.

Згідно з відомостей карткового рахунку, наданих представником позивача, відповідач за період з 24.11.2020 по 28.12.2020 включно оплатив 5058,42 грн. Цільовим призначенням перерахунку наведених грошових сум значиться «надходження по регрес ним вимаганням 67606».

Доказів повного погашення суми, яка згідно із заявою позивача б/н від 16.09.2020 підлягала розтермінуванню (50058,42 грн.) у матеріалах справи відсутні.

Також суд встановив, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відсутністю інформації щодо страхування транспортного засобу «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ.

Виходячи з наявності підстав для відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із такого.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак постанова судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2020 року у справі №308/4120/20, яка набрала законної сили 30.06.2020, є обов`язковою для суду, при розгляді даної справи про правові наслідки дій позивача в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За правилами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статі 1187 ЦК України).

Частиною 5 цитованої норми встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-IV) цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За приписами пункту 21.1. статті 21 Закону України №1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Між тим, суд встановив, що на момент ДТП, тобто станом на 23.04.2020 цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.

Пунктом 39.1. статті 39 аналізованого закону передбачено, що моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до статті 29 №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до положень статті 38 Закону №1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Понад це, частиною 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З огляду на викладене, враховуючи, що дорожньо-транспортну пригоду спричинив відповідач і не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача в порядку регресу грошових коштів, виплачених у зв`язку з ДТП.

Суд зауважує, що відповідач повинен був сплатити позивачу 50058,42 грн. (48308,42 грн.+1750 грн.). При цьому фактично відповідач за період з 24.11.2020 по 28.12.2020 включно сплатив 5058,42 грн. Таким чином, залишок недоплати становить 45000 грн.

Згідно із статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склались між сторонами з приводу відшкодування страхового зобов`язання, за своєю правовою природою є грошовим зобов`язанням, на яке поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, у разі прострочення позивач має право вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини другої статті 625 ЦК України.

Перевіряючи розрахунки позивача про нарахування трьох проценти річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання суд вважає їх правильними і такими, що проведені з дотриманням норм чинного законодавства. Поряд із цим, суд бере до уваги відсутність будь-яких заперечень відповідача з цього приводу.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Підсумовуючи викладене у сукупності суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з огляду на задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) , місцезнаходження: м.Київ, бульв. Русанівський б-р, 8 витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 62705 (шістдесят дві тисячі сімсот п`ять) грн. 45 коп., з них: основна сума боргу 45000 (сорок п`ять тисяч) грн. 00 коп.; 2404 (дві тисячі чотириста чотири) грн. 00 коп. - 3% річних та 15301 (п`ятнадцять тисяч триста одна) грн. 45 коп. інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) , місцезнаходження: м.Київ, бульв. Русанівський б-р, 8 сплачений судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складено та підписано 12 січня 2023 року.

Суддя В.Й. Данко