Справа № 522/2710/23
Провадження № 2/522/3015/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року міста Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Суворової О.В.

за участі секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 27.12.2003 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, про що складено відповідний запис акту про шлюб №575, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 27.12.2003 року. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя та політичні погляди, несумісність характерів, втрачено почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. З 2015 року позивач несе службу в Збройних силах України, що супроводжується частими відрядженнями та довготривалою відсутністю вдома. Також з моменту введення воєнного стану в державі, постійно знаходиться при виконанні службових обов`язків, тому фактично вже тривалий час спільне господарство не ведеться . На думку позивача, сім`я розпалася, в зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду з відповідним позовом.

У порядку авторозподілу від 10.02.2023 року головуючою суддею було визначено Суворову О.В. та передано на розгляд матеріали позову .

Судом направлялись запити до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації сторін, відповіді яких надійшли 09.03.2023 року.

Ухвалою суду від 04.04.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

11.04.2023 року від представника відповідачки адв. ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи відкладено.

У судове засідання 04.05.2023 року сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Позивач ОСОБА_1 надав заяву, в якій просив провести судове засідання без фіксування та без його участі, позов просив задовольнити. Від представника відповідачки ОСОБА_2 адв. ОСОБА_4 надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі відповідачки та представника, проти ухвалення рішення про задоволення позову не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне .

27 грудня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, про що складено відповідний запис акту про укладання шлюбу № 575 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.12.2003 року (а.с.2) .

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Сторони спільне господарство не ведуть, не підтримують шлюбних відносин з 24.02.2022 року. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. На час розгляду справи майнові вимоги будь - кого з сторін суду не пред`явлені.

Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між сторонами неможливе.

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечує проти надання строку на примирення, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.1-12, 13, 76-80, 81, 89, 210, ст.223, 247, 258, 263-265, 268, 273, 275, 354, ЦПК України; ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 грудня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , запис акту про укладання шлюбу № 575, свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 27.12.2003 року - розірвати.

Відповідно ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 04.05.2023 року.

Суддя О.В.Суворова