ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4581/22
Провадження № 2/210/404/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 лютого 2023 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 09 серпня 1978 року працював учнем слюсаря з ремонту станкового обладнання у Новокриворізькому гірничо-збагачувальному комбінаті. 25 квітня 1979 року його було звільнено. 07 липня 1981 року його прийнято учнем помічника машиніста екскаватора рудника в кар`єрі у Новокриворізькому гірничозбагачувальному комбінаті. 01 вересня 1991 року його переведено електрослюсарем черговим з ремонту обладнання в кар`єрі 5 розряду на тому ж підприємстві. 01 грудня 1996 року Новокриворізький державний гірничо-збагачувальний комбінат реорганізовано в Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь». 01 березня 2007 року його переведено на посаду електрослюсаря черговим з ремонту обладнання 5 розряду - дільниці з ремонту обладнання у Відкритому акціонерному товаристві «Міттал Стіл Кривий Ріг». 23 серпня 2013 року його було звільнено.

В трудовій книжці позивача також містяться відомості про перетворення Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» на Відкрите акціонерне товариство «Криворіжсталь», згодом на Відкрите акціонерне товариство «Мітал Стіл», згодом на Відкрите акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», згодом на Публічне акціонерне товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - відповідач).

За час роботи на підприємстві відповідача позивач набув хронічних професійних захворювань.

П. 7 акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 27 лютого 2008 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем Інгулецького району, встановлено наявність у позивача професійних захворювань:

- хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої - другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН другого ст.

П. 16 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: протягом стажу 26 років 08 місяців на виробництві, позивач підпадав під шкідливу дію пилу, що перебільшував ГДК через недосконалість робочих місць.

Згідно п. 17 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: пил, що перебільшував ГДК; запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середній 4,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (8іОг від 10 до 70%), максимальний 11,0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (8іОг від 10 до 70%).

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 02 квітня 2008 року серії ДНА-02 № 025028 позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 25% у зв`язку з професійним захворюванням.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 24 лютого 2011 року серії 10 ААА № 007734 позивачу повторно безстроково визначено ступінь втрати професійної працездатності нарівні 25%.

Відповідно до виписки-епікриз із медичної карти № 4114 позивач скаржиться на кашель з виділенням слизького харкотиння, задишку при фізичному навантаження, періодичне затруднення дихання за типом задухи, важкість та свистячі хрипи у грудях, загальну слабкість, підвищену пітливість, підвищення АТ, періодичний головний біль, біль у ділянці серця, біль у ліктьових та колінних суглобах.

У зв`язку звказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути на його користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання - 200 000,00 грн.

Сторони в судове засідання не викликались.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Так, у відзиві, поданому представником відповідача ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду жодних допустимих і належних доказів які б підтверджували факт спричинення шкоди саме відповідачем, доказів що підтверджують протиправність дій відповідача і його вину, відсутність причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками з приводу завдання

шкоди його здоров`ю - позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача (а.с. 8-10).

З Акту №8 розслідування хронічного професійного захворювання Форми П-4 від 28.08.208 року вбачається, що позивачу були встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої - другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН другого ст.(а.с. 11-12).

Відповідно до п.16 Акту №8 хронічного професійного захворювання у позивача виникло за таких обставин, зокрема: НКГЗК: РУ з 09.04.1979 р. по 25.04.1979 р. слюсар з ремонту гірничого устаткування поверхні, з 07.07.1981 р. по 27.09.1985 р. помічник машиніста екскаватора в кар`єрі з 27.09.1985 р. по 01.09.1986 р. машиніст екскаватора в кар`єрі №3, з 01.09.1986 р. -01.06.1987 р. слюсар-ремонтник з ремонту гірничого устаткування в кар`єрі, з 01.06.1987 р. по 01.04.1994 р. слюсар черговий та з ремонту гірничого устаткування кар`єру; ГЗК КДГМК «Криворіжсталь», РУ з 01.04.1994 р. по 08.04.2004 р. електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування в кар`єрі; ГЗК ВАТ «Криворіжсталь», РУ 08.04.2004 р. по 12.01.2006 р. електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування в кар`єрі ГЗК ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», РУ з 01.03.2007 р. по теперішній час електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування (слюсар на поверхні). Протягом 26 р. 8 міс. підпадав під шкідливу дію пилу, що перебільшував ГДК через недосконалість робочих місць (а.с. 11).

Згідно з п. 17 Акту, причинами виникнення професійного захворювання є: пил, що перебільшував ГДК; запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середній 4,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (8іОг від 10 до 70%), максимальний 11,0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (8іОг від 10 до 70%) (а.с. 12).

За результатами первинного огляду МСЕК від 02.04.2008 року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 25% у зв`язку з професійним захворюванням(а.с. 13).

Згідно повторному огляду МСЕК від 14.02.2011 року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25% у зв`язку з професійним захворюванням безстроково(а.с. 13 зворот).

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з нормами Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Так, Актом №8 розслідування хронічного професійного захворювання Форми П-4 від 27.02.2008 року підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача.

При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються письмовими матеріалами справи (а.с. 14).

Виходячи з норм ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обов`язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов`язаного зі спричиненням моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм.

Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача 70 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За вказаних обставин суд доходить до висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (, місцезнаходження: 50095, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоровя в наслідок професійного захворювання у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» () на користь держави судові витрати в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко