Справа № 368/83/23
Рішення

Іменем України

"28" квітня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі: головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.,

з участю представника позивача адвоката Максименка Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ялова Наталя Олександрівна про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання позивача спадкоємцем за законом 4 черги, визнання права власності на спадкову земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини з метою оформлення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:305:0049.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем ОСОБА_2 за законом 4 черги на земельну ділянку за кадастровим номером :04:305:0049, що залишилася після смерті ОСОБА_2 та належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 412666 від 23 квітня 2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:305:0049, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Мотивувала позов тим, що відповідно до свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 07 серпня 2017 року (додаток 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (надалі - Спадкодавець, ОСОБА_2 ), місце смерті - місто Київ.

До спадкового майна ввійшла земельна ділянка за кадастровим номером: № :04:305:0049 (право власності Спадкодавця підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 412666 від 23 квітня 2008 року (додаток 2), яка розташована на території Мирівської сільської ради Кагарлицького району, Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На час відкриття спадщини Спадкодавець, без реєстрації, постійно, з 1992 року проживав разом зі своєю цивільною дружиною - ОСОБА_1 (надалі - Спадкоємець, Позивач).

Пара мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), спадкоємець, якій постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину.

В своїй постанові від 12.08.2019 року по справі № 521/16365/15, Верховний суд наголосив, що для встановлення факту спільного проживання не має значення те, що спадкодавець та позивач ніколи не були зареєстровані за однією адресою (аналогічна позиція в постанові Верховного суду від 04.05.2022 по справі № 372/4235/19).

Факт спільного проживання Спадкодавця та Спадкоємця підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної дільниці № 203, виданою начальником ОСОБА_3 (додаток 3), нотаріально засвідченими заявами друзів та сусідів Позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 01 вересня 2021 року (додаток 4), договором про надання ритуальних послуг від 07.08.2017 року (додаток 5), відповідно до якого саме Позивач займалася похованням свого цивільного чоловіка - ОСОБА_2 .

Більше того, в ОСОБА_2 інших спадкоємців немає. Так, згідно з витягу зі Спадкового реєстру (додаток 6), сформованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Наталією Олександрівною (надалі - Нотаріус), після смерті Спадкодавця ніхто не подавав заяв про прийняття спадщини.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю (постанова Верховного суду від 12.08.2019 року по справі № 521/16365/15).

З вищевказаного, вбачається наявність обох фактів.

Оскільки Позивач прийняв спадщину, то відповідно до ст. і 297 ЦК України, звернувся до Нотаріуса для оформлення свідоцтва право на спадщину.

Однак. Нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину та видано постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії від 12 січня 2023 року (додаток 7).

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право па спадщину. Відсутність свідоцтва про право па спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Оформлення спадщини Позивачем в позасудовому порядку неможливе, що підтверджуються постановою Нотаріуса від 12 січня 2023 року. Єдиним можливим способом оформлення права власності є звернення до суду.

Тому вбачається необхідність у встановленні факту постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини з метою оформлення права власності Спадкоємця на земельну ділянку.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Максименко Я.О. позов підтримав та просив задоволити.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Надіслано відзив в якому проти позову заперечують з наступних підстав.

В матеріалах справи наявна копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 412666, виданого ОСОБА_2 23 квітня 2008 року на підставі розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації від 22 січня 2008 року №039. Земельна ділянка розташована на території Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Спірна земельна ділянка знаходиться поза межами міста Києва та не може бути об`єктом розпорядження Київської міської ради, адже до виключних повноважень Київської міської ради відноситься розпорядження землями комунальної власності, що знаходяться та території міста Києва.

Окрім того, як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 412666, земельна ділянка надана у власність ОСОБА_2 на підставі розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації, а не рішення Київської міської ради.

Враховуючи вищезазначене, Київська міська рада не є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ст.74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки коли чоловік і жінка не перебувають у будь якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі- продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Також у громадянки відсутня реєстрації за місцем проживання спадкодавця.

Згідно ст. 54 СК України сторони мають вільно розподіляти між собою обов`язки та спільно вирішувати питання життя сім`ї.

Згідно ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі N 466/3769/16 (провадження N 61 -5296св 19), від 27 лютого 2019 року у справі N 522/25049/16-ц (провадження N 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі N 712/14547/16-ц (провадження N 61 -44641 св 18), від 24 січня 2020 року в справі N 490/10757/16-ц (провадження N 61 -42601св18).

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто:

наявність спільних витрат;

спільний бюджет;

спільне харчування;

купівля майна для спільного користування;

участі у витратах на утримання житла, його ремонт;

надання взаємної допомоги;

наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням;

інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 127/1765/16-ц зазначає, що обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, »Гадання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, зважаючи на вищезазначене варто звернути особливу увагу на те чи дійсно позивач проживала разом з спадкодавцем однією родиною в розумінні СКУ, а саме спільного проживання, спільного побуту, чи мали взаємні права та обов`язки, тому що окрім показів свідків факт проживання однією родиною нічим не підтверджується (не надано ніяких платіжок за ЖКП, фото, листування, тощо).

Третя особа без самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ялова Наталя Олександрівна в судове засідання не з`явилася, пояснень щодо позову та відзиву не подано.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 07 серпня 2017 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , місце смерті - місто Київ.

До спадкового майна ввійшла земельна ділянка за кадастровим номером: № :04:305:0049 (право власності Спадкодавця підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 412666 від 23 квітня 2008 року, яка розташована на території Мирівської сільської ради Кагарлицького району, Київської області.

Згідно з витягу зі Спадкового реєстру (додаток 6), сформованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Наталією Олександрівною (надалі - Нотаріус), після смерті Спадкодавця ніхто не подавав заяв про прийняття спадщини

Оформлення спадщини Позивачем в позасудовому порядку неможливе, що підтверджуються постановою Нотаріуса від 12 січня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України :

1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України :

1. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України :

1. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

2. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1221 Цивільного кодексу України :

1. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України :

1. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

2. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України :

1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України :

1. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1277 Цивільного кодексу України :

1. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Копією паспорту позивача підтверджується , що її зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 з 1984 року.

Позивач відповідно до положень ст.80 ч.1 ЦПК України не довела , що спадкодавець і позивач не перебували у будь якому іншому шлюбі протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, що пілягає доказуванню відповідно до ст.74 СК України так як не надала доказів на підтвердження цих обставин. Не довела , що протягом п`яти років до часу відкриття спадщини з 5.08.2012 року по 5.08.2017 року позивач і спадкодавець спільно проживали, були повязані спільним побутом і мали взаємні права та обовязки, що пілягає доказуванню відповідно до ст.74 СК України. Письмова заява ОСОБА_6 і ОСОБА_5 від 1.09.2021 року про підтвердження ними що з 1992 року і по 5 серпня 2017 року позивач проживала однією сімєю з цивільним чоловіком ОСОБА_2 у квартирі за адресою АДРЕСА_1 не містить даних про спільний побут і взаємні права та обовязки вказаних осіб. Також є сумнів про достовірність вказаних обставин в письмовій заяві ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у звязку з тим, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 412666 від 23 квітня 2008 року, яка належить спадкодавцю вказано місце проживання інше в с. Старі Безрадичі і в довідці житлово-експлуатаційної дільниці № 203, виданою начальником ОСОБА_3 від 29.07.2009 року зазначено, що спадкодавець проживав у квартирі за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації та закреслено надрукований текст про наявність сім`ї, що проживає разом з ним. А тому є сумнів у достовірності повідомлених обставин ОСОБА_6 і ОСОБА_5 за період з 5.08.2012 року по 5.08.2017 року . Копія договору про надання ритуальних послуг від 7.08.2017 року не є достатнім доказом про що позивач і спадкодавець мали взаємні права та обовязки з 5.08.2012 року по 5.08.2017 року .

Тому позивач не довела відповідно до ст.1264 ч.1 ЦК України , що є особою, яка проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини і у вимогах про визнання позивача спадкоємцем ОСОБА_2 за законом 4 черги на земельну ділянку за кадастровим номером :04:305:0049, що залишилася після смерті ОСОБА_2 та належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 412666 від 23 квітня 2008 року відмовити.

Так як позивач не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , то відповідно до положень ст.1268 ч.3 ЦК України відмовити у вимозі встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини і відповідно до ст. 1296 ч.1 не має позивач право на одержання свідоцтва про право на спадщину, а тому відмовити у вимозі визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:305:0049, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.1258, 1264, 1220, 1223, 1268, 1269, 1277, 1296 ЦК України, , ст.ст.76, 81,263-265, 273 ч.4 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 05.05.2023 року.

Суддя В.І. Кириченко