АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року

м. Чернівці

справа № 715/1500/22

провадження 822/109/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Височанської Н.К.,

за участю секретаря Конецької Д.Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк»), Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» (далі- ПАТ «СК «ПЗУ Україна Страхування життя»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (далі- ТзОВ «Нью Файненс Сервіс»),

апеляційна скарга Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Цуренко В.А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до АТ «Ідея Банк», ПАТ «СК «ПЗУ Україна Страхування життя», ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» про визнання недійсними окремих умов договору, визнання окремих умов договору неукладеними та визнання зобов`язання припиненим внаслідок його виконання.

Позов мотивовано тим, що 30 липня 2021 року між позивачкою та АТ «Ідея Банк» було укладено договір кредиту та страхування №В02.13057.008427378, згідно якого банк надав позивачці кредит (грошові кошти) в розмірі 20 000 гривень строком на 30 місяців зі сплатою процентів в розмірі 16,5% річних від залишкової суми кредиту та кінцевим строком повернення - 30 січня 2024 року.

Вказаний договір містить п. 1.10, згідно якого позичальник доручає банку оплатити страховий внесок, за рахунок кредиту, в розмірі 3060 гривень. Однак, позивачка коштів банку не надавала, а на вказану суму коштів було неправомірно збільшено тіло кредиту.

Також договором було встановлено щомісячну плату за послугу банку, яка за законом повинна надаватися безоплатно, вказані положення договору кредиту і додаткової угоди позивачка вважає несправедливими і вони повинні бути визнані судом недійсними.

Вважає, що вказані умови договору є несправедливими, оскільки суперечать принципу добросовісності, а їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Вказує, що вся заборгованість по вказаному зобов`язанню погашена, а тому на її думку зобов`язання повинно бути припинено, у зв`язку з його виконанням.

Просила суд: визнати недійсними, з моменту укладення договору, умови договору кредиту та страхування №В02.13057.008427378 від 30 липня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», якими передбачено, що за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів та умовами цього договору, в частині оплати за обслуговування кредитної заборгованості; визнати неукладеними всі умови договору кредиту та страхування №В02.13057.008427378 від 30 липня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», що стосуються страхування; визнати припиненим зобов`язання за договором кредиту та страхування №В02.13057.008427378 від 30 липня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», внаслідок його повного виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсними, з моменту укладення договору, умови договору кредиту та страхування №В02.13057.008427378 від 30 липня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк», якими передбачено, що за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах визначених, згідно графіку щомісячних платежів та умовами цього договору «Графік щомісячних платежів», в частині визначеної в даному «Графіку» оплати за обслуговування кредитної заборгованості.

Визнано неукладеними всі умови договору кредиту та страхування №В02.13057.008427378 від 30 липня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк», що стосуються страхування.

Визнано припиненим зобов`язання за договором №В02.13057.008427378 від 30 липня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» внаслідок його повного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано ти, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови щодо плати за супроводження кредиту, і це є підставою для визнання такого положення недійсним. Що стосується умов договору щодо страхування, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки вказаний договір не підписано, а у ОСОБА_2 відсутні повноваження щодо укладання договорів страхування, то такий договір є неукладеним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Ідея Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що договір кредиту та страхування №В02.13057.008427378 від 30 липня 2021 року не можна вважати неукладеним після його повного або часткового виконання, також позивачка своїм підписом засвідчила, що погоджується зі усіма істотними умовами договору.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

30 липня 2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено договір кредиту та страхування №В02.13057.008427378, згідно якого банк надав позивачці кредит (грошові кошти) в розмірі 20 000 гривень, строком на 30 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 16,5% річних від залишкової суми кредиту та кінцевим строком повернення - 30 січня 2024 року.

Відповідно до умов договору (п.1.9) також встановлювалась плата щодо послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості. До договору було надано графік щомісячних платежів за договором і відповідно до графіку (стовпчик 7 договору) розмір такої послуги становить 19095 гривень 90 коп.

Також вказаний договір містить п. 1.10, згідно якого позичальник доручає банку оплатити страховий внесок, за рахунок кредиту, в розмірі 3060 гривень.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що умови договору кредиту та страхування щодо нарахування та оплати за обслуговування кредиту є недійсними.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається з матеріалів справи 30 липня 2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» було укладено договір кредиту та страхування №В02.13057.008427378.

Позивачка обґрунтовує недійсність пунктів договору кредиту та страхування щодо стягнення плати за обслуговування кредитної заборгованості тим, що на момент укладення договору його зміст суперечив нормам цивільного законодавства. Вважає, що зазначені пункти договору суперечать ст. ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

Банк у письмовій формі надав позивачці ОСОБА_1 у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, тощо, та ОСОБА_1 особистим підписом засвідчила, що вона погодилась на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.

На момент укладення оспорюваного кредитного договору та протягом дії кредитного договору ОСОБА_1 не зверталася до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилася зі всіма умовами такого договору.

ОСОБА_1 , власноручно підписавши спірний договір, підтвердила факт її повідомлення про умови кредитування та всією інформацією за вказаним договором.

З огляду на вказане, умова договору №В02.13057.008427378 від 30 липня 2021 року щодо нарахування та оплати за обслуговування кредиту відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що умови договору кредиту та страхування №В02.13057.008427378 від 30 липня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк», що стосуються страхування є неукладеними.

За договором кредиту та страхування №В02.13057.008427378 від 30 липня 2021 року позичальник доручає банку сплатити страховий внесок, за рахунок кредиту, в розмірі 3060 гривень, згідно з умовами договору добровільного страхування життя, відповідно до п.2 цього Договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Позивачка в письмовому вигляді підтвердила, що послуга страхування обирається позивачкою добровільно, за власним бажанням, нею приймається публічна пропозиція на укладення договору і вона беззастережно приєднується до умов цього договору. Надає безумовне розуміння та згоду з умовами заяви, та зобов`язується їх виконувати.

Не підлягає задоволенню позовна вимога про припинення зобов`язання, внаслідок його виконання, оскільки вона є похідною від позовних вимог про визнання недійсними окремих умов договору та визнання окремих умов договору неукладеними в задоволенні яких апеляційний суд відмовив.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

При звернені до апеляційного суду апелянтом, відповідно до квитанції, було сплачено 2481 гривню судового збору.

Отже, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» 2481 гривню в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суд апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2022 року скасувати.

У задоволення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про визнання недійсними окремих умов договору, визнання окремих умов договору неукладеними та визнання зобов`язання припиненим, внаслідок його виконання відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2481 гривню в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суд апеляційної карги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 17 березня 2023 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.К. Височанська