Провадження № 2/369/796/23
РІШЕННЯ

Іменем України

27.02.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

при секретарі судових засідань Житар А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва №6 в приміщенні Києво - Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивачка звернулась до Києво-Святошинського районного суду

Київської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2004 року проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позивачка наголошує, що під час спільного проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини з ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, придбавали нерухоме та рухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Лисянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 31 березня 2021 року серії НОМЕР_1 . Зазначає, що організацією похорону займалась вона.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років. Рішення набрало законної сили 02 липня 2021 року.

Зазначає, що з вказаним рішенням звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але їй повідомили, що з такими ж заявами звернулися сестра та брат ОСОБА_4 .

З огляду на зазначене просила суд: визнати право спільної сумісної власності на майно за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а/з про смерть №83 від 31.03.2021 року, зареєстрований Лисянським районним відділом державної реєстрації цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідент. код НОМЕР_2 , зареєстрованою та проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 право спільної сумісної власності на майно:

- квартиру

АДРЕСА_2 , загальною площею 39,1 кв.м., продаж вчинено за 217 400,00 грн., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, згідно з договором купівлі-продажу від 16.11.2016 року, посвідченого ПН Києво Святошинського нотаріального округу Київської області Тріфоновою Т.А., зареєстрованого в реєстрі за №4479;

-майнові права на квартиру

АДРЕСА_3 , загальною площею 36,6 кв.м., згідно з договором купівлі-продажу від 30.04.2020 року, посвідченого ПН Бучанського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.;

-автомобіля KIA SORENTO, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , відповідно до договору купівлі продажу від 20.04.2019 року;

- загального причіпу: ПР -бортовий -В, реєстраційний номер НОМЕР_5 від 20.06.2019 року.

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області своєю ухвалою від 25.08.2021 вілдкрила провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

28.09.2021 позивач подала уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить суд: визнати за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право спільної сумісної власності на майно:

- квартиру

АДРЕСА_2 , загальною площею 39,1 кв.м., продаж вчинено за 217 400,00 грн., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, згідно з договором купівлі-продажу від 16.11.2016 року, посвідченого ПН Києво Святошинського нотаріального округу Київської області Тріфоновою Т.А., зареєстрованого в реєстрі за №4479;

-майнові права на квартиру

АДРЕСА_3 , загальною площею 36,6 кв.м., згідно з договором купівлі-продажу від 30.04.2020 року, посвідченого ПН Бучанського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.;

-автомобіля KIA SORENTO, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , відповідно до договору купівлі продажу від 20.04.2019 року;

- загального причіпу: ПР -бортовий -В, реєстраційний номер НОМЕР_5 від 20.06.2019 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року задоволено заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 39,1 кв.м., майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 36,6 кв.м., автомобіль марки KIA SORENTO, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , загальний причіп: ПР - бортовий -В, реєстраційний номер НОМЕР_5 від 20.06.2019 року.

29 жовтня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про

визнання позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2022 року задоволено клопотання представника позивача- адвоката Холоденко Г.М. про витребування у Лисянської державної нотаріальної контори Черкаської області копію спадкової справи після померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 квітня 2022 року від Лисянської державної нотаріальної контори надійшла копія

спадкової справи №1038/2021.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання 15.02.2023 позивач та представник позивача з`явилися. Позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Відповідач ОСОБА_2 направила до суду заяву про визнання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У судовому засідання 15.02.2023 було оголошено перерву до 17 год. 30 хв. В подальшому учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм

цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах

заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії

справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи

на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того,

щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити

дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах

змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права

щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна

сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог

або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років. Рішення набрало законної сили 02 липня 2021 року.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у

господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років є встановленим та доказуванню не підлягає.

За час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім`єю було придбано квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 39,1 кв.м., майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 36,6 кв.м., автомобіль марки KIA SORENTO, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , загальний причіп: ПР - бортовий -В, реєстраційний номер НОМЕР_5 від 20.06.2019 року.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають,

пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не

перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та

чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, слід встановити факти

створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного

господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання,

джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 29 березня 2019 року.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що на час придбання рухомого та нерухомого майна сторони проживали разом та вели спільний побут, мали спільний сімейний бюджет.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка працювала, що підтверджується копієютрудової книжки.

Відтак на підставі наданих позивачем доказів під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що зазначене майно набуте ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в результаті спільної праці за спільні кошти під час під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період встановлений судом, а тому є їх спільною сумісною власністю.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений

та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як

джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, No 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони

ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст.104,105,110,112 Сімейного Кодексу України, відповідно до ст.ст. 3, 21, 36, 57, 74, СК України, ст.ст. 6, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 83 від 31.03.2021року, зареєстрований Лисянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційни код НОМЕР_2 , зареєстрованою та проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 право спільної сумісної власності на майно:

- квартиру

АДРЕСА_2 , загальною площею 39,1 кв.м., продаж вчинено за 217 400,00 грн., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, згідно з договором купівлі-продажу від 16.11.2016 року, посвідченого ПН Києво Святошинського нотаріального округу Київської області Тріфоновою Т.А., зареєстрованого в реєстрі за №4479;

-майнові права на квартиру

АДРЕСА_3 , загальною площею 36,6 кв.м., згідно з

договором купівлі-продажу від 30.04.2020 року, посвідченого ПН Бучанського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.

-автомобіль KIA SORENTO, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , відповідно до договору купівлі продажу від 20.04.2019 року;

- загального причіпу: ПР -бортовий -В, реєстраційний номер НОМЕР_5 від 20.06.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: с.Хижинці, Звенигородський район, Черкаська область.

Суддя Тетяна ДУБАС