ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3914/23 Справа № 932/1143/22 Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов І.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим, що 28 червня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ОСОБА_3 , в результаті якого постраждала її донька.

Вказувала, що винним у настанні ДТП визнано відповідача ОСОБА_3 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Посилаючись на те, що у зв`язку із ДТП її донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді травми щелепи та зубів та змушена була проходити тривале лікування, що спричинило моральні страждання і порушили звичний ритм життя її як матері дитини та самої дитини, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь моральну у розмірі 30 000 грн. та на користь доньки ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 70 000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 здійснив наїзд на її доньку ОСОБА_2 та спричинив тілесні ушкодження. ОСОБА_2 були проведенні чисельні медичні огляди, маніпуляції та здійснено реставрацію двох зубів. Лікування, необхідність у якому виникла виключно через ДТП, було дуже затратним довготривалим та болісним. У дитини залишився шрам та повністю відновити стан зубів та щелепи вже неможливо. Сума страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ СК Юнівес рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, становить 581,52 грн., та вказана сума жодним чином не відшкодовує завдану їм моральну шкоду.

17 квітня 2023 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наголошував на тому, що при ДТП донька позивачки отримала незначні травми та отримала страхове відшкодування. Медичні документи, надані позивачкою, не доводять факту спричинення їй та її доньці моральної шкоди та з них не вбачається причинно-наслідкового зв`язку із ДТП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі становить 100 000 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідача ОСОБА_3 визнано винним у ДТП, яке мало місце 28 червня 2021 року за участю автомобіля марки «Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та пішохода ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0424816, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ СК Юнівес. Строк дії страхового поліса з 11 січня 2021 року по 10 січня 2022 року. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн.; за шкоду заподіяну майну 130 000 грн.

Відповідно до листа ПрАТ СК Юнівес від 08 липня 2022 року та копії розрахунку, а також копій квитанцій, ОСОБА_1 було перераховано суму у розмірі 11 688,75 грн. витрати на лікування та 584,44 грн. моральна шкода 5%.

Згідно з копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого №7083 від 02 липня 2021 року, 28 червня 2021 року ОСОБА_2 доставлена в приймальне відділення ОДКЛ (збита автівкою). Попередній діагноз: перелом 11 зуба; рана нижньої губи; забій 1-го п.лівої кисті; садна колінних суглобів. Діагноз: відкрита рана нижньощелепної ділянки; перелом альвеолярного краю в/щелепи в ділянці 11 зубу; вколочений вивих 11 зубу.

Згідно з копією виписки із амбулаторної карти пацієнта ОСОБА_2 , наданої ОСОБА_4 , діагноз внаслідок отриманої травми: загострення хронічного катарального гінгівіту першого ступеню тяжкості; хронічний періодонтит 1.1; вколочений вивих зубу 1.1 внаслідок отриманої травми; первинний карієс зубу 1.2 за рахунок пошкодження медіальної поверхні зубу внаслідок отриманої травми. Було встановлено план лікування.

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №142498, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності на строк до 01 жовтня 2022 року.

На підтвердження отриманих травм надано фотознімки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач просить стягнути моральну шкоду (в частині моральної шкоди, яка спричинена безпосередньо ОСОБА_2 ), розмір якої не перевищує визначений страховим полісом ліміт відповідальності і враховуючи те, що вона стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої (згідно зі ст.23 Закону України №1961-IV), відшкодування не може бути проведено за рахунок відповідача. При цьому позивач просить відшкодувати моральну шкоду з підстав, які визначені ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто у зв`язку із ушкодженням здоров`я, і не ставить вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Ліміт відповідальності це відповідно до приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Посилання позивачки на те, що страховою виплачується, у виниклих правовідносинах, лише 5% моральної шкоди, у зв`язку з чим вона підлягає стягненню з винної особи, є помилковим. Позивачкою не надано належних і допустимих доказів істотних змін у житті позивача та доньки, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Сам факт проходження лікування після дорожньо-транспортної пригоди, пов`язаного із видаленням чи реставрацією, нарощенням, пломбуванням зуба чи загоєння губи, не може безумовно свідчити про заподіяння моральної шкоди, оскільки характер таких ушкоджень, їх наслідки та тривалість лікування не свідчать про моральні страждання позивача та ОСОБА_5 .

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N1961-IV (далі Закон N1961-IV).

У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону N1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону N1961-ІV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі N1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону N1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону N1961-IV (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

За ст. 23 зазначеного вище закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до положень ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір моральної шкоди, яка відшкодовується страховиком, обмежений 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, суд повинен визначити загальний розмір відшкодування, який належить стягнути на користь позивача, після того стягнути кошти на відшкодування моральної шкоди зі страхової компанії в межах ліміту, а різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у вчиненні ДТП.

Колегія суддів звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів наголошує на тому, що у даній справі ПрАТ СК Юнівес (страхова компанія, у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП) у відповідності до вимог Закону, сплатило позивачці ОСОБА_6 , яка діє в інтересах своєї доньки як її законний представник, у рахунок відшкодування моральної шкоди 581,52 грн. що становить 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Тобто страховик виконав свій обов`язок.

Таким чином інша частина моральної шкоди підлягає до стягнення саме з відповідача ОСОБА_3 .

За правилами ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.п.1,2 ч.2 вказаної норми моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) вказано, що: «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що ДТП, внаслідок якого донька позивачки зазнала травм, сталося з вини відповідача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для її відшкодування та часткового задоволення позову.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала донька позивачки, які на час ДТП було 14 років та яка отримала травми обличчя, та щелипи, зазнала значного ушкодження зубів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача у рахунок відшкодування завданої ОСОБА_7 моральної шкоди 10 000 грн.

Як уже зазначалося вище, загальні підстави виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди визначені частиною другою статті 23 ЦК України, статтею 1167 ЦК України.

Пункт 3 частини другої статті 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чим близьких родичів.

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку, що моральна шкода полягає не тільки у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, а й щодо членів її сім`ї чи близьких родичів. Таке визначення законодавцем моральної шкоди, дає підстави вважати, що встановлена судом наявність такої шкоди є самостійною підставою для її відшкодування за доведення та встановлення інших складових цивільно-правової відповідальності: протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини заподіювача.

Одним із самих найважливіших питань, які підлягають встановленню судом при вирішенні зазначеної категорії справ, є доведеність особою заподіяння їй моральної шкоди, внаслідок протиправних дій щодо членів її сім`ї у зв`язку з ушкодженням здоров`я, оскільки не будь-які неправомірні дії і не будь-які моральні страждання, як-то тимчасові хвилювання, образи, чи незручності, можуть бути підтвердженням такої шкоди. Другим важливим критерієм є близькість родинних зв`язків та відносин, оскільки чим ближчий такий зв`язок, тим більш глибшими і істотними є моральні страждання, у даному конкретному випадку це найбільш близькі родинні відносини матері і неповнолітньої дитини, і що важливо це не віддзеркалення страждань постраждалої близької особи, а власні страждання особи, яка звернулася з такими вимогами.

Аналізуючи наведене у контексті встановлених обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у зазначеній справі потерпілою особою є неповнолітня донька позивачки ОСОБА_8 , якій заподіяно тілесні ушкодження (забійно-рвана рана губи, забруднена, проникна у ротову порожнину, рана на слизовій оболонці альвеолярного краю щелепи,перелом 11 зуба), внаслідок яких були здійсненні численні медичні огляди та консультації. Здійснено репозиції зубу, проведена пластика ясен, накладені шви. ОСОБА_1 , як матір, весь час знаходилася біля доньки, разом з нею їздила до лікарні, бачила її фізичні та моральні страждання, що завдавало їй самій, як матері, глибокі моральні страждання. Між такими власними стражданнями матері та протиправною поведінкою винної особи ОСОБА_3 є прямий причинний зв`язок в силу прямої вказівки у законі (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України) та вина відповідача.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача у рахунок відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди 1 000 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, апеляційний суд виходить з норм ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_9 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 110 грн. (11 000 х 100% : 100 000 = 11 % ; 1 000 х 11 % : 100% = 110 грн ), пропорційно до задоволених позовних вимог, та судовий збір за апеляційне оскарження рішення суду у розмірі 165 грн., а всього 275 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 травня 2023 року.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: Т.Р.Куценко

М.О.Макаров