Провадження № 2/761/5368/2023
У Х В А Л А

26 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

за участю секретаря: Корнійчук Є.Т.,

від позивача: ОСОБА_1 ,

від відповідача: представник ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: Головне управління пенсійного фонду України в м.Києві, про стягнення не нарахованої пенсії,

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєва А.І.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.03.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Від третьої особи до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, зі змісту якого вбачається, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, при цьому посилається на норми КАС України.

В судовому засідання, яке відбулось 26.04.2023 року, позивач заперечив проти задоволення клопотання в повному обсязі.

В судовому засідання, яке відбулось 26.04.2023 року, представник відповідача не заперечив проти задоволення клопотання.

В судове засідання, яке відбулось 26.04.2023 року, третя особа не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та (або) інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про відшкодування шкоди (упущеної вигоди), що заподіяна йому унаслідок не нарахування прокурорської пенсії через застосування положень пункту 5 Розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 213-VIII, визнаного неконституційним.

Отже, предметом спору у цій справі є відшкодування шкоди, завданої позивачу унаслідок не нарахування прокурорської пенсії через застосування положень пункту 5 Розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 213-VIII, визнаного неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 18 червня 2020 року №5-р(ІІ)/2020.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування у сфері нормотворчої діяльності, визначені статтею 1175 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування у сфері нормотворчої діяльності, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у главі 82 ЦК України, положення якої за своїм змістом є зобов`язаннями деліктного характеру або відносинами зобов`язальними і пов`язані з цивільно-правовою відповідальністю.

Спір у цій справі не пов`язаний з проходженням ОСОБА_1 публічної служби як прокурора, а у справі не бере участі орган владних повноважень, у якому позивач проходив публічну службу.

Водночас суд звертає увагу на те, що у цій справі предметом спору є вимоги ОСОБА_1 про відшкодування йому майнової шкоди у порядку передбаченому статтею 1175 ЦК України, що стосується зобов`язальних відносин пов`язаних з цивільно-правовою відповідальністю.

Ці вимоги з участю визначеного позивачем відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, та третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, мають розглядатися саме у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява третьої особи про закриття провадження є необґрунтованою вимогам закону, у зв`язку із чим, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 259-260, 353 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні клопотання Головного управління пенсійного фонду України в м.Києві про закриття провадження у справі - відмовити.

У відповідності до вимог ст.353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: