Ухвала

Іменем України

20 березня 2023 року

м. Київ

справа № 450/2742/19

провадження № 61-3168ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 січня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в межах виконавчого провадження № 69722755,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2022 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в межах виконавчого провадження № 69722755.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду на підставі частини четвертої статті 183 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржила її до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту запропоновано у визначений судом строк оплатити судовий збір.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Судове рішення мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1 вимог ухвали від 27 грудня 2022 року у встановлений судом строк не виконала, тому відповідно до положень статті 357 ЦПК України, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

У березні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 січня 2023 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм цивільного процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про повернення апеляційної скарги, оскільки безпідставно відмовив у задоволенні клопотань про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі, що пов`язана з захистом прав споживача електричної енергії.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги встановлено статтею 356 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Відповідно до статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Пільги щодо сплати судового збору визначені статтею 5 Закону України «Про судовий збір». При цьому передбачені в цій статті особи, які мають пільги щодо сплати судового збору, звільняються від його сплати під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, про що прямо зазначено в абзаці першому частини першої цієї статті.

Згідно правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, провадження стосовно виконання судових рішень є завершальною й невід`ємною частиною (стадією) судового провадження в конкретній справі, у якій провадження за скаргою не відкривається. За подання позовної заяви позивачем сплачено відповідний судовий збір. У розділі VII ЦПК України та в Законі України «Про судовий збір» не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС позивачем, який є стягувачем.

Таке врегулювання є логічним з урахуванням того, що виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду, а позивачем уже сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовом, або він мав пільги зі сплати такого збору.

Разом з тим частина друга статті 3 Закону України «Про судовий збір» не передбачає звільнення від сплати судового збору за звернення з апеляційною чи касаційною скаргою на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, такий об`єкт справляння судового збору у зазначеній нормі відсутній.

Крім цього, у статті 5 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає пільги зі справляння судового збору певним категоріям осіб за певними категоріями справ чи процесуальних дій, відсутні пільги щодо сплати судового збору за подання апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

З огляду на це, ОСОБА_1 не звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в межах виконавчого провадження № 69722755.

Врахувавши вказані вище обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність сплати ОСОБА_1 судового збору за подачу апеляційної скарги у справі, та в подальшому повернув вказану скаргу у зв`язку з невиконанням нею вимог суду.

Також Верховний Суд має зазначити, що доводи заявника щодо звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі, що пов`язана з захистом прав споживача, є безпідставними з наступних підстав.

У серпні 2019 року ПрАТ «Львівобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 22 077,40 грн та судовий збір.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 01 червня 2021 року, позовні вимоги ПрАТ «Львівобленерго» у справі № 450/2742/19 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Львівобленерго» 22 077,40 грн вартості недорахованої електричної енергії.

На виконання зазначеного рішення суду державним виконавцем Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 26 серпня 2022 року відкрито виконавче провадженні № 69722755.

Одночасно частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 160/15864/20, провадження № 11-177апп21, зазначено, що стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Отже, споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду із позовами про захист прав споживачів.

У відповідності до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

При таких обставинах, оскільки ОСОБА_1 є відповідачем у справі № 450/2742/19 за позовом ПрАТ «Львівобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування вартості електричної енергії, вона не може бути звільнена від сплати судового збору у цій справі на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилання заявника на помилковість висновків апеляційного суду є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на хибному тлумаченні процесуальних норм та не впливають на законність висновку про повернення апеляційної скарги.

Крім того, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із такою скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Отже, оскаржувана ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановлена із додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 січня 2023 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 січня 2023 року у справі за позовом за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в межах виконавчого провадження № 69722755.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов