КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 371/153/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/77/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Савіцькій Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської міської ради Київської області, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Потік» про визнання права на земельну частку (пай),

за апеляційною скаргою Миронівської міської ради Київської області на рішення Миронівського районного суду Київської області від 07 липня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Поліщука А.С.,-

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся з названим позовом до суду.

Позивач просив визнати за ним право на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 га в умовних кадастрових гектарах при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 квітня 1993 року ОСОБА_1 був прийнятий в члени колгоспу ім. Карла Маркса села Потік Миронівського району Київської області, що підтверджується трудовою книжкою та листом СТОВ «Потік» від 22 грудня 2021 року № 18.

27 квітня 1995 року колективне сільськогосподарське підприємство ім. Карла Маркса села Потік Миронівського району Київської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю.

Утім позивач не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) колективне сільськогосподарське підприємство ім. Карла Маркса села Потік Миронівського району Київської області.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 07 липня 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 га в умовних кадастрових гектарах при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса.

В апеляційній скарзі Миронівська міська рада Київської області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу СТОВ «Потік» зазначило, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване.

У поясненнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначив, що апеляційна скарга безпідставна.

У судовому засіданні представник Миронівської міської ради Київської області вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Директор СТОВ «Потік» вважає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що на час отримання 27 квітня 1995 року колективним сільськогосподарським підприємством ім. Карла Маркса с. Потік Миронівського району Київської області Державного акту на право колективної власності на землю, ОСОБА_1 був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Карла Маркса с. Потік Миронівського району Київської області, а відтак має право на земельну частку (пай).

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що право на земельну частку (пай) є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлено, а відтак воно підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що згідно запису в трудовій книжці під № 1, ОСОБА_1 01 квітня 1993 року прийнятий в члени колгоспу імені Карла Маркса Миронівського району Київської області.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 11 листопада 2021 року Х-312/0.0,954-320/0/452-21, ОСОБА_1 до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю не внесений.

Згідно наявних у Відділі «Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю, право постійного користування землею та договорів оренди землі» та других примірників державних актів на земельні ділянки станом на 01 січня 2013 року Державний акт на право власності на земельну ділянку частку (пай) на ім`я ОСОБА_1 не видавався.

Відповідно до листа СТОВ «Потік» від 22 грудня 2021 року № 18 щодо виключення зі списків КСП імені Карла Маркса ОСОБА_1 повідомлено, що в архіві колгоспу імені Карла Маркса, КСП «Потік» та СТОВА «Потік» відсутні відомості про виключення зі списків членів КСП ім. Карла Маркса ОСОБА_1 , СТОВ «Потік» є правонаступником Колгоспу ім. Карла Маркса.

Згідно архівної довідки виданої Миронівською міською радою від 28 жовтня 2021 року № 27 колгосп імені Карла Маркса реорганізовано в колективне сільськогосподарське господарство «Потік». Колективне сільськогосподарське господарство - правонаступник колгоспу імені Карла Маркса, зареєстроване Миронівською районною державною адміністрацією 31 липня 1996 року, реєстраційний № 292. Колективне сільськогосподарське господарське «Потік» реорганізовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Потік», протокол № 2 від 16 лютого 2000 року. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Потік» правонаступник КСП «Потік», зареєстроване Миронівською районною державною адміністрацією 13 березня 2000 року реєстраційний № 521.

Відповідно до Державного акту серії КВ від 27 квітня 1995 року колективне сільськогосподарське підприємство ім. Карла Маркса с. Потік Миронівського району Київської області отримало право колективної власності на землю.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що оскільки він був членом колгоспу ім. Карла Маркса села Потік, з членів колгоспу не був виведений, він має право на земельну частку (пай).

ОСОБА_1 зазначає, що про те, що не був внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), дізнався з листа Головного управління Держгеокадастру в Київській області від 11 листопада 2021 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 5 ЗК України 1990 року кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Відповідно до пункту 6 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На час виникнення спірних правовідносин діяв ЦК Української РСР 1963 року.

Згідно ст. 71 ЦК Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст. 75 ЦК Української РСР).

Згідно з вимогами ст. 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові (стаття 80 ЦК Української РСР).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 будучи членом колгоспу ім. Карла Маркса села Потік Миронівського району Київської області має право на отримання у власність земельної частки (паю) із земель цього підприємства, є правильним та підтверджується наданими позивачем доказами.

Проте висновок суду першої інстанції про те, що до даних правовідносин не застосовуються строки позовної давності є помилковим.

Так, колективне сільськогосподарське підприємство ім. Карла Маркса с. Потік Миронівського району Київської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю 27 квітня 1995 року.

ОСОБА_1 на момент отримання колгоспом державного акту був членом колективного сільськогосподарського підприємства імені Карла Маркса с. Потік Миронівського району Київської області.

Отже, право на звернення до суду з позовом у ОСОБА_1 виникло з 27 квітня 1995 року.

З даним позовом ОСОБА_1 звернувся у 2022 році, понад 27 років з дня видачі державного акту.

Враховуючи, що право на позов у ОСОБА_1 виникло ще у 1995 році, тому трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 71 ЦК Української РСР, минув до набрання чинності ЦК України 2003 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

При цьому суд зобов`язаний застосувати наслідки спливу позовної давності без подання відповідної заяви іншими сторонами спору.

Посилання позивача на те, що про порушене право він дізнався з листа Головного управління Дерєжгеокадастру в Київській області від 11 листопада 2021 року, колегія суддів не приймає, оскільки про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався або повинен був дізнатися, коли розпочалося розпаювання земель колгоспу.

Будь-яких належних доказів на підтвердження неможливості звернутися до суду в межах строків позовної давності або на підтвердження того, що ОСОБА_1 об`єктивно не був обізнаний про порушення його прав, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 07 липня 2022 року постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користь Миронівської міської ради Київської області підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Миронівської міської ради Київської області задовольнити частково.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 07 липня 2022 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Миронівської міської ради Київської області, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Потік» про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миронівської міської ради Київської області судовий збір у розмірі 1 488 грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко