У Х В А Л А

08 лютого 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

учасників справи:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву представника позивача про зменшення позовних вимог у справі № 758/10977/22,

в с т а н о в и в:

у провадженні судді Подільського районного суду м. Києва Якимець О. І. перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя (справа № 758/10977/22).

13 січня 2023 року представником позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог в частині позовної вимоги щодо поділу земельної ділянки, адже така є особистою приватною власністю відповідача, що підтверджено правовстановлюючими документами, які отримані стороною позивача після перебування справи у провадженні суду. Відтак, просить залишити позовні вимоги щодо поділу майна подружжя, зокрема транспортного засобу та квартири.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заяву та наполягає на прийнятті такої заяви.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти такої заяви, адже наводить аргументи про те, що фактично відбулась зміна предмету позову, оскільки окрема позовна вимога щодо земельної ділянки виключається, а відтак міняється предмет позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22.07.2021 № 910/18389/20, від 17 серпня 2021 року №910/19210/15. Разом із тим, зазначає, що стороною позивача таку заяву подано поза межами процесуального строку, а саме після початку першого судового засідання, яке було призначено на 07.12.2022.

Суд, розглянувши заяву представника позивача та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу , зокрема позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 цього Кодексу до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 187 ЦПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: дата, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті, якщо справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, аналізуючи зазначені норми, суд прийшов до переконання про те, що початок першого судового засідання відбувається з відкриття такого.

Відтак, суд прийшов до переконання про те, що заяви у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 49 та ч. 3 ст. 49 позивач вправі подати до початку першого судового засідання з якого відбувається розгляд справи по суті.

Ухвалою судді від 30 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Перше судове засідання для розгляду справи по суті в ухвалі від 30.11.2022 зазначено 07 грудня 2022 року, однак таке не відбулось у зв`язку із перебування судді у відпустці.

Судове засідання було відкладено на 23 грудня 2022 року, однак таке не відбулось у зв`язку із відсутністю технічної можливості у суді проведення такого (відсутність світла).

26 січня 2023 року відбулось судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження за участі представників сторін. Отже, саме це судове засідання є початком проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті, а відтак позивачем подано заяву у межах процесуального строку.

У зв`язку із наведеним вище, суд критично оцінює доводи представника відповідача про пропущення позивачем процесуального строку щодо подання заяв, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 ЦПК України.

Щодо аргументів відповідача про подання заяви про зменшення позовних вимог, яка по суті є заявою про зменшення предмету позову, суд зазначає наступне.

Представник відповідача покликається на висновки Верховного Суду від 22.07.2021 №910/18389/20, від 17 серпня 2021 року № 910/19210/15.

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року № 910/18389/20 суд прийшов до висновків про те, що позивач здійснив заміну одних позовних вимог іншими та доповнив позовні вимоги новими вимогами, тобто змінив предмет позову, про що правильно зазначив суд апеляційної інстанції.

У постанові Верховного Суду від 17 серпня 2021 року (справа № 910/19210/15) суд першої інстанції дійшовши правильного висновку про те, що Товариство заявило додаткові вимоги, помилково розцінив заяву позивача про зміну предмета позову як заяву про збільшення позовних вимог, та з огляду на висновок викладений в постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20 про можливість змінювати предмет позову шляхом доповнення позовних вимог новими.

Отже, аналізовані правові висновки Верховного Суду то такі стосуються заяв про доповнення вже позовних вимог новими, внаслідок чого відбулась зміна предмету позову.

Натомість, у цій справі позивач просить зменшити позовні вимоги шляхом виключення однієї із них.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду від 23.01.2020, викладеного у справі №925/186/19 як збільшення чи зменшення розміру позовних вимог необхідно розуміти зміну кількісних показників, в яких виражена позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо).

Відтак, подаючи заяву про зменшення позовних вимог позивач виходив із ціни позову за усіма вимогами, які у цій справі є майновими, а тому витлумачив цю норму як зменшення позовних вимог та подав відповідну заяву.

Попри те, відповідно до правової позиції Верховного Суду від 15.10.2020 (справа № 922/2575/19) зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: заміна одних позовних вимог іншими; доповнення позовних вимог новими; вилучення деяких із позовних вимог; пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

У цій справі позивач просить зменшити позовні вимоги шляхом вилучення однієї із вимоги що стосується земельної ділянки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року (справа № 662/397/15-ц) викладено правовий висновок про те, що обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, адже неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Відтак, суд прийшов до переконання про необхідність застосування для вирішення заявленої позивачем заяви від 13.01.2023, правові висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 15.10.2020 та застосувати цю норму процесуального права, яка регулює викладені у заяві про зменшення позовних вимог цивільно-процесуальні правовідносини, а саме що виключення однієї із позовних вимог є зміною предмету позову у відповідності до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, а відтак вважає за можливе прийняти відмову позивача від позовної вимоги шляхом її виключення, що стосується земельної ділянки, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , у відповідності до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, не застосовуючи при цьому норму п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України на яку покликався позивач.

Керуючись ст. ст. 49, 260 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

прийняти відмову позивача ОСОБА_3 від позовної вимоги у справі про поділ спільної сумісної власності подружжя, а саме щодо земельної ділянки, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Ухвала проголошена суддею 08 лютого 2023 року.

Повне судове рішення складено 10 лютого 2023 року.

Суддя О. І. Якимець