Справа №:755/2340/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Чех Н.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-ТЗ» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,

установила:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-ТЗ» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг.

Вивчивши подану заяву, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 161 ЦПК України встановлено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, а саме - заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

По даній справі заявник просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2021 по лютий 2023 року у розмірі 8 654,00 грн.

З матеріалів справи установлено, що предметом розгляду даної справи являється надання житлово-комунальних послуг в будинку АДРЕСА_1 , в якого боржник володіє квартирою № 550 .

Заява про видачу судового наказу подана до Дніпровського районного суду м. Києва по місцю реєстрації боржника - АДРЕСА_3 .

Однак, з даним не погоджуюсь, оскільки в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 (справа № 638/199/17) вказано, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження майна за правилами виключної підсудності.

В постанові від 07.07.2020 року (справа № 910/10647/18) Верховний Суд вказав, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму майна, так і і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

В постанові від 16.02.2021 року (справа № 911/2390/18) Верховний Суд зробив висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми виключної підсудності.

Дане свідчить про те, що вимоги про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг повинні розглядатися за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням цього майна.

Пунктом 9 частини 9 статті 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно частини 1 статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 165, 166, 258, 259, 260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, -

ухвалила:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-ТЗ» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: