Справа № 215/146/23
У Х В А Л А

12 січня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

11.01.2023 ОСОБА_1 до подачі позовної заяви звернулась до суду з даною заявою.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 вказує, що в період шлюбу між нею та ОСОБА_2 за спільні кошти був придбаний автомобіль марки Nissan, модель Qashqai+2, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , н/з НОМЕР_2 , тобто він є спільним майном подружжя.

В подальшому, зазначений транспортний засіб буде предметом спору у справі про поділ цього майна, але оскільки він оформлений на ОСОБА_2 , то існує вірогідність, що останній в будь який момент здійснити його відчуження на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, заявник ОСОБА_1 просить суд встановити заборону на відчуження автомобіля марки Nissan, модель Qashqai+2, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , н/з НОМЕР_2 , що належить згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.10.2020 ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.03.2016 по 21.01.2022.

В період шлюбу ОСОБА_2 був придбаний автомобіль марки Nissan, модель Qashqai+2, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , н/з НОМЕР_2 .

Заявник ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя до складу якого входить і вказаний автомобіль.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 зробив правовий висновок, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників справи.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком, лише, збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті, а у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ст.158 ЦПК України). Крім того, відповідно до п.13 ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Отже, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки заборони відчуження майна, правову підставу для застосування цього заходу забезпечення позову, характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів, виходячи із заявлених заявником предмету та підстав позову, суд приходить до висновку про те, що між сторонами дійсно існує спір, спірне рухоме майно належить відповідачу ОСОБА_2 , і невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист прав заявника, а тому існують підстави для застосування судом заявленого ОСОБА_1 виду забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Таким чином, враховуючи положення ч.1 ст.70 СК України та ч.2 ст.370 ЦК України, якими встановлено презумпцію рівності часток у праві спільної сумісної власності, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Встановити заборону на відчуження автомобіля марки Nissan, модель Qashqai+2, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , н/з НОМЕР_2 , що належить згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.10.2020 ОСОБА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду складена та підписана без проголошення 12січня 2023 року.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Попередити заявника, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, позов повинен бути пред`явлений протягом десяти днів. У випадку неподання заявником відповідної позовної заяви у визначений строк, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справ, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: