ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/134/23 Справа № 192/842/21 Головуючий у першій інстанції: Стрельников О. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №5-01 від 26 грудня 2018 року, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 . У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 25 квітня 2019 року о 08 год. 50 хв. в районі перехрестя вул. Аеропортівській та Запорізьке шосе в м. Дніпрі, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 . В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року по справі №201/5527/19 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Факт ДТП 25 квітня 2019 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком і на виконання взятих на себе зобов`язань за договором страхування було виплачено страхове відшкодування в розмірі 33788,88 грн., що є загальним розміром фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО». Транспортний засіб відповідача був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АМ/4420508 на момент ДТП, що відбулось 25 квітня 2019 року в ПрАТ «СК «Глобал Гарант». ПрАТ «СК «Глобал Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу №АМ/4420508 розрахованою з урахуванням амортизаційного зносу з вирахуванням франшизи. Оскільки розмір здійсненої виплати ПрАТ «СК «Глобал Гарант» є недостатнім для повного погашення фактичних витрат ПрАТ «СК «ВУСО», відповідач повинен сплатити різницю між здійсненою виплатою та фактичними витратами. Право регресної вимоги у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло з 31 травня 2019 року, тобто з моменту виплати ПрАТ «СК «Глобал Гарант» і розмір такої вимоги дорівнює 16466,06 грн. 16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020 року, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору по договорам страхування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору, в тому числі і за договором №5-01 від 26 грудня 2018 року. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 16466,06 грн. завданих збитків в порядку регресу.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно електронного полісу добровільного страхування наземного транспорту «Наша Автоцивілка» №5032842 від 26 грудня 2018 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» виступило страховиком наземного транспортного засобу «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , строк дії страхування з 27 грудня 2018 року по 26 грудня 2019 року (а.с. 5).

Відповідно до полісу №АМ/4420508 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.12.2018 року, ПрАТ «СК «Глобал Гарант» (раніше - ПрАТ "СК "Брітіш Авто Клаб") застрахувало заподіяння шкоди ОСОБА_3 третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю застрахованого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом) на період з 29 грудня 2018 року по 28 грудня 2019 року (а.с. 23, 84). Застрахованим транспортним засобом зазначено автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ліміт відшкодування за заподіяну шкоду майну 100000 грн., франшиза - 2000,00 грн.

25 квітня 2019 року ОСОБА_3 о 08 год. 50 хв. керуючи автомобілем «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ПВ 01 Б» реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався в районі перехрестя вул. Аеропортівська та вул. Запорізьке шосе в м. Дніпрі, де не обравши безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ланд Ровер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який зупинився попереду. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 2.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам (а.с. 7 зворот).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили 14.06.2019 року (а.с. 7 зворот).

Відповідно до рахунку фактури №ЗП-0000029 від 27 квітня 2019 року та акту здачі-прийняття послуг від 28.10.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 33788,88 грн., без ПДВ (а.с. 21).

Згідно платіжного доручення №14481 від 31 травня 2019 року, ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало ТОВ «Фірма «Зігфрід-плюс» 33788,88 грн. страхового відшкодування за договором №5-01 від 26 грудня 2018 року (а.с. 22).

16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №16/11/2020 про відступлення права вимоги, за умовами якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступило своє право вимоги за договором №5-01 в розмірі 16466,06 грн. (а.с. 28-30).

16 грудня 2020 року позивач направив відповідачу акт (вимогу) №06017-02 від 27.11.2020 року про відшкодування збитків в порядку регресу, в якій, зокрема, зазначив, що ПрАТ «СК «Глобал Гарант» перерахувало ПрАТ «СК «ВУСО» не повну страхову суму в розмірі 33788,88 грн., а отже до сплати відповідачем належить 18466,06 грн. (а.с. 36, 37).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога, заявлена позивачем, як він визначає, в порядку регресу, про відшкодування завданої майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у вигляді сплати частини страхового відшкодування у розмірі 16466,06 грн.

Як встановлено судом, учасники спірних правовідносин мають декілька зобов`язань:

договірне зобов`язання між позивачем ФОП ОСОБА_1 , який є правонаступником ПрАТ «СК «ВУСО», і потерпілою ОСОБА_4 - за договором добровільного майнового страхування;

деліктне зобов`язання між потерпілою ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 - із завдання шкоди внаслідок ДТП;

договірне зобов`язання між відповідачем ОСОБА_3 і ПрАТ «СК «Глобал Гарант» - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, вимога позивача (правонаступника страховика ОСОБА_6 ) до завдавача шкоди ОСОБА_3 не є регресною, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.

Тому, суд першої інстанції правильно визначився із спірними правовідносинами та застосував вірно матеріальний закон.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону.

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19)).

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі страхувальник.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги доводи позивача, що ПрАТ «СК «Глобал Гарант» виплатило ПрАТ «СК «ВУСО» всі належні суми як страховик винуватця ДТП (з врахуванням амортизаційного зносу та франшизи) та враховуючи, що суду позивачем не представлено жодного належного та допустимого доказу виплати ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом №АМ/4420508 будь-яких грошових коштів, - колегія дійшла висновку про передчасність і недоведеність заявленого позову та відсутність підстав для його задоволення.

ФОП ОСОБА_1 , як правонаступник ПрАТ «СК «ВУСО», та ПрАТ «СК «Глобал Гарант» мають насамперед вирішити спір між собою у межах установленого ліміту страхової відповідальності останнього за полісом №АМ/4420508 для правильного урегулювання спору між ФОП ОСОБА_1 та відповідачем. У протилежному випадку - до вирішення питання про наявність підстав для відшкодування заподіяної шкоди за рахунок страховика відповідача, зокрема у судовому порядку, - у задоволенні позову до ОСОБА_3 слід відмовити через передчасність та пов`язану із цим необґрунтованість позовних вимог.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 24 березня 2021 року у справі №523/3212/19.

Ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі позивач не зазначає точну суму грошових коштів, які, як він стверджує, виплатила у добровільному порядку ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь ПрАТ «СК «ВУСО», а також дату перерахування цих коштів.

Ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій позивачем не надано доказів факту виплати у добровільному порядку ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь ПрАТ «СК «ВУСО» грошових коштів, у зв`язку з ДТП, яка мала місце 25 квітня 2019 року за участі автомобілів «ВАЗ», д/н НОМЕР_2 , з причіпом «ПВ 01 Б», д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 не доведено розмір залишку у сумі 16466,06 грн., який би підлягав стягненню з винуватця ДТП, за умови відсутності обов`язку зі сплати цих коштів у страховика ОСОБА_3 .

Більше того, матеріали справи містять суперечливу інформацію щодо розміру грошових коштів, які, як зазначає позивач, підлягають сплаті відповідачем, адже у позові ФОП ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_3 16466,06 грн., а у досудовій вимозі позивач зазначав 18466,06 грн. (а.с. 36).

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова