Справа №336/1580/23
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

17 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А. розглянула позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

08.02.2023 за допомогою засобів поштового зв`язку позивачка звернулась до суду із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить розірвати шлюб, зареєстрований 08.11.2014 Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЗМУЮ, актовий запис №580, укладений між сторонами у справі.

Справу передано в провадження визначеного головуючого судді 28.02.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2023.

Розглянувши позовну заяву із доданими документами, суддя дійшла висновку про наявність підстав для її повернення позивачці у зв`язку із таким.

Ухвалою судді від 03.03.2023 вказана позовна заява залишена без руху у зв`язку із виявленими недоліками, із наданням позивачці строку десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для їх виправлення, шляхом подання до матеріалів справи належних доказів, вказаних в ухвалі, на виконання ч.5 ст.177 ЦПК України.

Позивачка 06.03.2023 засобами електронного листування, а саме, за адресу, зазначеною у позові, одержала копію ухвали суду, що підтверджено матеріалами справи (довідкою про доставку електронного листа).

Так, засобами електронного листування на електронну пошту суду скеровано клопотання від імені позивачки, за змістом якого вона надсилає до суду в електронному вигляді вид на проживання її та сина ОСОБА_3 .

Згідно із ч. 2 ст.183 ЦПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

П.12,32 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

Ч.1,2 ст.6, ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

З матеріалів справи видно, що клопотання надіслано 15.03.2023 на електронну адресу суду, проте, відсутні відомості щодо скріплення її електронним цифровим підписом заявника, що унемовживлює ідентифікацію відправника.

Разом з цим, вважаю за необхідне роз`яснити, що відповідно до ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Для засвідчення вірності перекладу та вірності копій, документи, які складено за кордоном, повинні прийматися за умови їх легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Легалізація документів та/або проставлення апостилю - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.

Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» та вступила в силу в Україні в 2003 році.

Згідно зі ст. 1 Гаазької конвенції її дія поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Приписами ст. 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до ст.4 Конвенції передбачений в ч.1 ст.3 цієї Конвенції апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Таким чином, для цілей прийняття документа, складеного в Федеративній Республіці Німеччина та звільнення його від процедури консульської легалізації, цей документ повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене, оскільки позивачка у визначений судом недоліки позовної заяви не усунула, позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню ОСОБА_1 .

За змістом ч.7 ст.185 ЦПК України необхідно роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.175-177, 185, 258-261 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - вважати неподаною та повернути позивачці.

Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Надіслати копію ухвали позивачці з документами, що додані до заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду складена та підписана 17.03.2023.

Суддя Л.А. Вайнраух