У Х В А Л А

11 січня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К. С.,

учасники справи не викликались,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Голубничого О. І. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі баби у вихованні дитини,

в с т а н о в и в:

рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року у справі № 758/16607/21 у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі баби у вихованні дитини відмовлено.

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Голубничим О. І. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу понесених відповідачем у розмірі 10000,00 грн, які просить стягнути з позивача та таке питання не вирішено судом.

Позивачем не надано будь-яких доказів з метою доведення надмірності понесених відповідачем витрат на правову допомогу та не надано жодних доказів на їх спростування.

У судове засідання учасники справи не викликались, у зв`язку із відсутністю необхідності, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе провести засідання без виклику учасників справи.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи щодо вирішення заявленого питання, суд прийшов наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Із матеріалів справи убачається, що відповідачем було укладено три окремі договори про надання правничої (правової) допомоги із адвокатами Тута І. В., Голубничим О. І., Мкртичевою М. І.

Право на представництво інтересів відповідача у суді цими адвокатами підтверджено ордерами на надання правничої (правової) допомоги, які наявні у матеріалах справи.

Отже, кожен із адвокатів, який представляв інтереси відповідача у суді укладено окремі договори про надання правничої (правової) допомоги у цій справі.

Відповідно до ч. ч. 1 , 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 178 цього Кодексу відзив повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Отже, аналізуючи норми права з цього питання, суд прийшов до переконання про те, що такий розрахунок може бути окремим процесуальним документом або зазначено у змісті відзиву на позов.

Відзив на позовну заяву підписано адвокаткою Тутою І. В., повноваження якої було підтверджено ордером, виданого на підставі угоди про надання адвокатської допомоги, укладеної між адвокаткою та відповідачем 25 січня 2022 року /а.с.43-45/.

У відзиві на позов містить попередній орієнтовний розрахунок понесення судових витрат відповідачем на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Адвокатом Голубничим О. І. у клопотанні про ухвалення додаткового рішення наведено обставини про те, що 25 січня 2022 року між ним та відповідачем також укладено договір про надання правничої (правової) допомоги на підставі якого видано ордер на представництво інтересів відповідача.

Факт понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн підтверджено актом прийому-передачі наданих послуг від 27 грудня 2022 року.

Сторонами погоджено передачу наданих послуг, згідно з договору про надання правової допомоги від 15 грудня 2020 року, а саме: зустріч з клієнтом, отримання інформації про потенційну справу - кількість витраченого часу становить 2 години; підготовка та подання клопотання про відкладення розгляду справи, кількість витраченого часу 1 година; ознайомлення із матеріалами справи, кількість витраченого часу 3 години; вивчення та аналіз справи, судової практики, у аналогічних категоріях справ, кількість витраченого часу 3 години; підготовка, узгодження та доопрацювання та направлення відзиву на позов, кількість витраченого часу 3 години; відслідкування стану справи, кількість витраченого часу становить 1 годину; участь у судовому засіданні 12 вересня 2022 року, кількість витраченого часу 2 години. Загальна вартість наданих послуг 10000,00 грн.

Окрім цього, суд відмічає, що ордер на представництво інтересів відповідача - адвокатом Голубничим О. І. видано на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги, укладеного між сторонами 25 січня 2022 року, а акт складено - за договором від 15 грудня 2020 року.

Жоден із вказаних договорів не подано адвокатом Голубничим О. І. до суду.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача адвокатом Голубничим О. І. 04 серпня 2022 року через електронну пошту суду подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із першою неявкою відповідача /а.с. 88/ та судове засідання було перенесено на 12 вересня 2022 року.

Надалі, 06 вересня 2022 року адвокатом Голубничим О. І. подано клопотання про ознайомлення із матеріалами справи та такий ознайомився цього ж дня, що підтверджено особистою розпискою адвоката.

12 вересня 2022 року представник відповідача брав участь у судовому засіданні, що підтверджено протоколом судового засідання тривалістю, що не перевищує п`ять хвилин.

Попри те, представником відповідача не подано доказів погодження сторонами гонорару за адвокатські послуги з розрахунку за кількість витраченого робочого часу у годинах про що вказано у акті від 27.12.2022, на підставі яких можна установити розрахунок розмір витрат за надання адвокатом кожної вище переліченої послуги, адже у акті міститься лише дані про витрачений час щодо кожної наданої послуги у годинах, без зазначення конкретних даних здійснення розрахунку загальної суми таких витрат у розмірі 10000,00 грн.

У зв`язку із наведеним, у суду відсутня можливість обрахунку розміру гонорару адвоката за наданні адвокатські послуги з урахування встановлених даних щодо наявності підстав їх зменшення у відповідності до ст. 30 Закону України « Про «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. 141 ЦПК України, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Окрім цього, адвокатом наведено перелік наданих послуг, які не можуть бути адвокатськими послугами у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд звертає увагу на те, що частина з наданих послуг не може бути віднесена до правничої допомоги, зокрема: зустріч з клієнтом та отримання інформації про потенційну справу; відслідкування стану справи, а відтак витрати на них не підлягають стягненню з позивача.

Також суд відмічає, що послуга, зазначена в акті - вивчення та аналіз справи, судової практики у аналогічних категоріях справ, є підготовкою представника для участі у судовому засіданні, а тому окремому виділу не підлягає.

Окрім цього, представником відповідача наведено вид надання адвокатських послуг як підготовка, узгодження, доопрацювання на направлення відзиву, хоч відзив на позов підписано адвокатом Тутою І. В., та будь-яких доказів надання зазначеної послуги адвокатом Голубничим О. І. суду не подано.

У зв`язку із наведеним суд прийшов до переконання про те, що у прийнятті додаткового рішення у цій справі відсутні підстави, а тому в заяві про ухвалення додаткового рішення у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 134, 141, 259, 264, 265, 270, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

у прийняті додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі баби у вихованні дитини щодо вирішення питання судових витрат понесених на професійну правничу допомогу, наданих адвокатом Голубничим О. І. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 11 січня 2023 року.

Суддя О. І. Якимець