Справа № 331/5382/21
Провадження № 2/331/71/2023
15 лютого 2023 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Антоненко М.В., за участю секретаря судового засідання Федорової К.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення в квартиру, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення в квартиру.
Відповідно до Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , квартира складається з: 1-а кімната - 18,5 кв.м., 2-а кімната - 10,6 кв.м.. 3-я кімнат 13,4 кв.м.. кухня 6,9 кв.м., ванна кімната-2,0 кв.м., туалет - 1,0 кв.м., коридор -4.8: 1.7кв.м., кладовка - 1,7 кв.м.. лоджія 1.58 кв.м., що підтверджується копіює вказаного технічного паспорту.
Тобто, станом на теперішній час відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належать всі інші частки зазначеної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , крім 7/24 (сім/двадцять четвертих) часток, яка належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Він за життя батька мав ключі від спірної квартири, але після смерті батька відповідачі змінили замок на вхідних дверях не надавши його дублікат позивачу. Він неодноразово звертався до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з вимогою надати ключі від спірної квартири, на що йому було неодноразово надано обіцянки щодо передачі ключів, або взагалі відповідачі відмовлялися зустрітися з позивачем для передачі ключів.
Тривалий час відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 використовують зазначену квартиру для власних потреб, а він змушений лише сплачувати комунальні послуги за 7/24 (сім/двадцять четвертих) часток квартири. Зазначене в свою чергу перешкоджає йому повноцінно розпоряджатися своєю власністю.
Він намагався реалізувати своє право власності на квартиру, а саме користуватися нею, проте відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 продовжують чинити перешкоди, а саме не впускають його до квартири та не надають ключів від вхідних дверей.
Крім цього, він звернувся до комісії у складі голови правління та членів правління ОСББ «Соборний -144», де йому склали акт про перешкоджанні в заселенні. Голова правління та члени правління підтверджують факт перешкоджання заселення позивача до квартири АДРЕСА_1 , так як ОСОБА_2 в телефонній розмові відповіла, що у неї з братом «сімейні справи», та що вона дійсно перешкоджає йому в заселенні в квартиру.
У зв`язку з чим він вимушений для захисту своїх законних прав та інтересів звернутися до суду.
Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд усунути йому перешкоди в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , вселивши в квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 18.10.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11.01.2023 року.
Судове засідання призначене на 10.01.2023 року було відкладено на 15.02.2023, через неявку в судове засідання відповідачів у справі.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ч. 1 статті 280 ЦПК України,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
- (одна/четверта) частка належала спадкодавцю - ОСОБА_4 , 1930 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- 1/24 (одна/двадцять четверта) частка належала ОСОБА_5 , дружині спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується вказаним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.6).
Реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 підтверджується витягом від 05.10.2020 р. № 61927879 про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.7).
Реєстрація права власності ОСОБА_1 на 7/24 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 підтверджується витягом від 05.10.2020 р. № 226749300 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8)
Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , квартира складається з: 1-а кімната - 18,5 кв.м., 2-а кімната - 10,6 кв.м., 3-я кімната - 13,4 кв.м., кухня - 6,9 кв.м., ванна кімната - 2,0 кв.м., туалет - 1,0 кв.м., коридор - 4,8; 1,7 кв.м., кладовка - 1,7 кв.м., лоджія - 1,58 кв.м., що підтверджується копіює вказаного технічного паспорту (а.с.9-12 ).
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Факт перешкоджання відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 у заселенні до квартири АДРЕСА_1 підтверджується актом від 10.09.2021 р., складеним Головою та членами правління ОСББ «Соборний -144». На акті міститься відмітка про ознайомлення ОСОБА_2 (а.с.13).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2. 4. 7 та 1 1 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися начежним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Суд виходить з того, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.
Перешкоджання власниками відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 користуватися спірною квартирою іншому власникові позивачу ОСОБА_1 , безумовно, порушує приведені норми і тягне за собою необхідність судового захисту прав позивача.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позивача немає доступу до квартири, оскільки відповідачі не передають ключі від неї, суд має усунути перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою шляхом вселення у квартиру.
Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення в квартиру, задовольнити .
Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), перешкоди в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , вселивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в квартиру АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок з кожної.
Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його складання надіслати відповідачеві рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: М.В. Антоненко