Справа № 694/739/21 Провадження №6/694/10/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

16.03.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д.І.,

з участю секретаря судового засідання Матвієнко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Звенигородка Черкаської області заяву адвоката Гаврилова Д.О., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник адвокат Гаврилов Д.О. звернувся до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення, обґрунтовуючи вимоги тим, що Рішенням Звенигородського суду Черкаської області від 04.08.2022 у справі № 694/739/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача служба у справах дітей Звенигородської РДА про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї та визначення порядку спілкування батька з дитиною - задоволено повністю. Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2022 змінено в частині вирішення позовних вимог про визначення порядку спілкування з дитиною, визначивши такий графік спілкування батька з дитиною, як встановлення систематичних побачень позивача з сином за місцем проживання сина та за місцем проживання позивача з правом відвідування з дитиною розважально-культурних заходів, парків, громадських місць, тощо: 1 та 3 вихідні щомісяця, починаючи з 17 годин 00 хвилин п`ятниці і до 15 години 00 хвилин неділі; святкування новорічних та різдвяних свят: з 25 грудня по 02 січня по непарним рокам - з батьком, по парним - з матір`ю; дні народження батька з 15 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин; взимку: з 13 по 21 січня; навесні: з 20 березня по 04 квітня; влітку: з 17 по 27 липня; восени: з 01 по 21 жовтня. Зустрічі проводити з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів, потреб. На останнє судове засідання 28.02.2023 відповідач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи в режимі відеоконференції, оскільки у зв`язку із воєнними діями в Україні вона разом із дитиною з 28.02.2022 перебуває в Португалії. 12.04.2022 ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_3 . Республікою Португалія видані сертифікати про надання дозволу на проживання на підставі статусу тимчасового захисту, що також підтверджує їх місцезнаходження за кордоном, а саме в Португалії. Отже, по теперішній час ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 проживає в Португалії за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 та її сина за кордоном у зв`язку із військовою агресією РФ в України (поважна причина), рішення Звенигородського суду Черкаської області від 04.08.2022 у справі № 694/739/21, яке частково змінено постановою Черкаського апеляційного суду від 28.02.2023, не може бути виконано до закінчення військового стану та повернення ОСОБА_1 із сином в Україну.

З урахуванням наведеного, просить відстрочити виконання рішення Звенигородського суду Черкаської області від 04.08.2022 у справі № 694/739/21, частково змінене постановою Черкаського апеляційного суду від 28.02.2023, на один рік

В судове засідання заявник ОСОБА_2 та його представник адвокат Дубовий І. А. не з`явилися, були повідомлені належним чином шляхом надсилання смс повідомлення на номери телефонів, які вказані ними у заявах та клопотаннях адресованих суду в тому числі у клопотання адвоката про інформування щодо дати розгляду справи з зазначенням номеру телефону (т. 1 а.с.68, 71, 72, 73,74,75, 78, 92, 101, 102).

ОСОБА_1 через свого представника подала заяву про проведення судового засідання без їхньої участі.

Представник служби у справах дітей у судове засідання не з`явився, був повідомленим належним чином.

Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника заявника, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зіст.129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як передбачено ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Разом з тим, пунктом 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 №14 визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Підстави для відстрочки виконання рішення повинні бути чітко встановлені та підтверджені відповідними доказами.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Така правова позиція була наведена зокрема у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08; провадження № 61-15140св18.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.99, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97, § 40).

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

При розгляді заяви судом встановлено, що 04.08.2022 року Звенигородським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист згідно якого зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 у спілкуванні і вихованні дитини.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2022 змінено Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.02.2023 в частині вирішення позовних вимог про визначення порядку спілкування з дитиною, визначивши такий графік спілкування батька з дитиною, як встановлення систематичних побачень позивача з сином за місцем проживання сина та за місцем проживання позивача з правом відвідування з дитиною розважально-культурних заходів, парків, громадських місць, тощо: 1 та 3 вихідні щомісяця, починаючи з 17 годин 00 хвилин п`ятниці і до 15 години 00 хвилин неділі; святкування новорічних та різдвяних свят: з 25 грудня по 02 січня по непарним рокам - з батьком, по парним - з матір`ю; дні народження батька з 15 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин; взимку: з 13 по 21 січня; навесні: з 20 березня по 04 квітня; влітку: з 17 по 27 липня; восени: з 01 по 21 жовтня. Зустрічі проводити з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів, потреб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у даному випадку заява підлягає до часткового задоволення враховуючи те, що зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 не пов`язано з місцем перебуванням дитини за кордоном. Оскільки батько не позбавлений права спілкуватися з сином через мережу інтернет в том у числі за допомогою відеозв`язку з використанням меседжерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype чи ін. Також, перебування дитини поза межами України не позбавляє можливості батька ОСОБА_2 відвідувати сина за місцем проживання або перебування дитини згідно графіку визначеного Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.02.2023 року.

Разом з тим відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 на території України введено воєнний стан, який подальшому продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб.

На даний час в Україні відбуваються масовані обстріли в тому числі і на території Черкаської області. Заявник ОСОБА_1 та її малолітній син проживають за межами України, тобто не там де призначаються побачення батька з сином і це є додатковою небезпекою для життя та здоров`я дитини.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим задля безпеки дитини, враховуючи військову агресію Російської Федерації проти України задоволити заяву частково в частині визначеного графіку спілкування батька з дитиною, що полягає у встановленому графіку систематичних побачень позивача з сином за місцем проживання батька, до закінчення воєнного стану, але не більше одного року з дня винесення ухвали.

У відповідності до ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення судового рішення не може перевищувати одного року з дня з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Гаврилова Д.О., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення - задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Звенигородського суду Черкаської області від 04.08.2022 у справі № 694/739/21, частково змінене постановою Черкаського апеляційного суду від 28.02.2023 в частині встановлених систематичних побачень ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_2 до закінчення воєнного стану, але не більше одного року з дня винесення ухвали.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 16.03.2023 року

Суддя Д.І.Сакун