УХВАЛА

Іменем України

Справа № 684/425/13-ц

Провадження № 6/684/1/2023

02 лютого 2023 року смт Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Галиш І.Б.,

за участі секретаря с/з Олійник Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Стара Синява заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Іваницький А.М., про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через представника адвоката Іваницького А.М. звернулася до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа по справі №684/425/13-ц, виданого Старосинявським районним судом Хмельницької області 26 грудня 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, та стягнення на її користь безпідставно одержаних коштів за вказаним виконавчим листом.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Старосинявського районного суду від 06 вересня 2013 року по справі № 684/425/13-ц солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 47/МК/2007-840 від 4 грудня 2007 року у сумі 42309,16 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют становить 338 177,16 грн., пеню у сумі 3 562,48 грн. та штраф у сумі 3823,56 грн. На виконання рішення суду 26 грудня 2013 року видано виконавчий лист про стягнення вказаної заборгованості солідарно з ОСОБА_1 на користь Банку та Першим ВДВС у місті Хмельницькому Центально-Західного МРУЮМ (м.Хмельницький) було відкрито виконавче провадження №51620276.

Ухвалою Старосинявського районного суду від 13 жовтня 2020 року замінено сторону стягувача ПАТ КБ «Надра» на правонаступника ТОВ «Галицька фінансова компанія». Заявник вказує, що на даний час в межах вказаного виконавчого провадження з ОСОБА_1 стягуються грошові кошти на користь ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» та відповідно до відповіді відповідного відділу ДВС станом на 31.10.2022 року стягнуто з боржника за виконавчим листом №684/425/13-ц від 26.12.2013 року на користь стягувача 4 552,92 грн.

Водночас, 07.10.2022 року заявником встановлено, що власником іпотечної квартири за адресою АДРЕСА_1 наразі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Визнання» на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.2022 року, реєстраційний №309, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу В.В.Рогач, який був укладений із ТОВ «Фінансова Компанія «Манібігут» як продавцем та іпотекодержателем.

Так, відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу квартири, що укладається на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі від 18.02.2022 року, ТОВ «ФК «Манібігут», як продавець та ТОВ «Визнання», як покупець уклали договір купівлі-продажу квартири, відповідно до ст.38 ЗУ «Про іпотеку», у зв`язку з непогашенням боржником кредитних зобов`язань відповідно до кредитного договору №47/МК/2007-840 від 04.12.2007 року, та порушень умов договору іпотеки від 04.12.2007 року, реєстровий номер 6784. Згідно змісту вказаного договору ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» відступила право вимоги за кредитним договором №47/МК/2007-840 від 04.12.2007 року у зв`язку з непогашенням боржником кредитних зобов`язань на користь ТОВ «ФК «Манібігут». У свою чергу, ТОВ «ФК « Манібігут» в позасудовому порядку як іпотекодержатель задовольнило забезпечену договором іпотеки від 04.12.2007 року вимогу шляхом продажу предмета іпотеки на підставі ст.38 ЗУ «Про іпотеку" та 18.02.2022 року відбулася державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Визнання».

Тому, відповідно до вимог ст.36 ЗУ «Про іпотеку» позасудове врегулювання є завершеним, зобов`язання за кредитним договором №47/МК/2007-840 від 04.12.2007 року та договором іпотеки від 04.12.2007 року є припиненими.

Посилаючись на наведені обставини та позицію Верховного Суду у справі №756/10266/15-ц, та той факт, що іпотекодержатель задовольнив забезпечену іпотекою вимогою у позасудовому порядку шляхом продажу предмету іпотеки, то відповідно будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними, заявник просить суд відповідно до ч.4 ст.432 ЦПК визнати виконавчий лист №684/425/13-ц таким, що не підлягає виконанню, а також просить стягнути з ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» безпідставно одержані за даним виконавчим листом кошти у розмірі 4552,92 грн.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду судом справи були повідомлені належним чином, при зверненні до суду із зазначеною заявою у п.3 письмово викладено клопотання про розгляд заяви без їх участі, заяву підтримують.

Представник стягувача ТОВ «Галицька фінансова Компанія» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Представник заінтересованої особи ТОВ «ФК «Манібігут», Першого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (м.Київ, вул. Артема,15, МФО 320003, код ЄДРПОУ 2025456), заборгованість за кредитним договором № 47/МК/2007-840 від 4 грудня 2007 року у сумі 42309, 16 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют становить 338 177,16 грн., пеню у сумі 3562,48 грн. та штраф у сумі 3823,56 грн., та 3441 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову, по 1720,50 грн. з кожного.

Як слідує із змісту вказаного судового рішення, підставою солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є наявність договору поруки, укладеного між Банком та поручителем ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов`язань за вказаним кредитним договором № 47/МК/2007-840 04 грудня 2007 року.

Рішення суду набрало законної сили 18 листопада 2013 року після залишення в силі судом апеляційної інстанції.

На виконання вказаного рішення 26 грудня 2013 року Старосинявським районним судом Хмельницької області видано виконавчі листи № 684/425/13-ц, про стягнення солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором, пеню, штраф, та судовий збір.

Виконавчий лист від 26 грудня 2013 року №684/425/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 з 12.07.2016 року перебуває на примусовому виконанні у Першому ВДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного МРУМЮ (м.Хмельницький), виконавче провадження №51620276, постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2016 року.

Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2020 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія» замінено сторону стягувача Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія» по виконанню рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області № 684/425/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як встановлено із інформації начальника Першого відділу ДВС у місті Хмельницькому ЦЗМУ МЮ (м.Хмельницький) від 31.10.2022 року №75126/20.19-27, при примусовому виконанні виконавчого провадження №51620276 станом на 31.10.2022 року з боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом №684/425/13-ц від 26.12.2013 року на користь стягувача стягнуто борг в сумі 4552,92 грн.

Також встановлено, що для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 47/МК/2007-840 від 4 грудня 2007 року, позичальником у якому є ОСОБА_2 , між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки від 4 грудня 2007 року, за яким в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором іпотекодавцем передано в іпотеку Банку квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Заявник вказує, що 07.10.2022 року встановлено, що власником іпотечної квартири за адресою АДРЕСА_1 наразі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Визнання» на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.2022 року, реєстраційний №309, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу В.В.Рогач, який був укладений із ТОВ «Фінансова Компанія «Манібігут» як продавцем та іпотекодержателем.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2022 року, що укладається на підставі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у іпотечному договорі, ТОВ «ФК «Манібігут» передає у власність покупцю ТОВ «Визнання» квартиру АДРЕСА_2 за визначеного договором ціною, яка належала ОСОБА_1 .

Згідно п. 1.4. даного договору, право продажу зазначеної квартири виникло у ТОВ «ФК «Манібігут» на підставі договорів: договору № GL48N718070_1_1 про відступлення прав вимоги укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» від 15.07.2020 року, реєстровий номер 834; договору № 20/07/2020 про відступлення прав вимоги, укладений між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФК «Факторінгс» від 20.07.2020 року, реєстровий номер 852; договору №20/07/2020/1 про відступлення права вимоги, укладений між ТОВ «ФК «Факторінгс» та ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» від 20.07.2020 року, реєстровий номер 853; договору №32/21/П-2 про відступлення права вимоги укладений між ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» та ТОВ «ФК «Манібігут» від 18.10.2021 року, реєстровий номер 859, у зв`язку з непогашенням боржником кредитних зобов`язань відповідно до кредитного договору №47/МК/2007-840 від 04.12.2007 року, та порушень умов договору іпотеки від 04.12.2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №7684.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №311906032 від 07.10.2022 року власником квартири за адресою АДРЕСА_1 є ТОВ «Визнання» на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.2022 року, номер запису про право власності 46795726, держана реєстрація проведена 18.02.2022.

Згідно ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом. (ч.ч.4.5 ст.432 ЦПК України).

Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

З аналізу вказаної статті можна дійти висновку, що підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, є: 1) його було видано помилково; 2) обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №2-4671/11 від 20.02.2019 року на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Найпоширенішою підставою припинення зобов`язання є його припинення унаслідок виконання, проведеного належним чином.

Натомість положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачають таку самостійну підставу припинення зобов`язання як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя.

Частиною четвертою статті 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» є спеціальною нормою, яка поширюється на зобов`язання, забезпечені іпотекою, що виключає застосування загальної норми статті 599 ЦК України про припинення зобов`язання лише належним виконанням. Така спеціальна підстава припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання означає, що припиняються будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання. Це правило поширюється на всі випадки позасудового врегулювання вимог іпотекодержателя щодо основного зобов`язання у повному обсязі, включаючи як основний обов`язок боржника, так і додаткові обов`язки, що існують в межах того ж самого зобов`язального правовідношення. Та обставина, чи залишилося після вказаного позасудового врегулювання фактично не виконаною будь-яка частина основного зобов`язання, правового значення не має.

Саме такого правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 13 лютого 2019 року у справі № 759/6703/16-ц (провадження № 61-22462св18), від 20 листопада 2020 року у справі № 295/795/19 (провадження № 61-12137св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 754/5275/16 (провадження № 61-13148св19).

З такими висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18. При цьому Велика Палата Верховного Суду наголошує, що частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» вказує на недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання саме боржником основного зобов`язання після завершення позасудового врегулювання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, передане в іпотеку саме боржником, за відсутності інших забезпечувальних договорів. (п.п.8.26, 8.27 Постанови).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 910/6355/20 звертає увагу на викладену нею правову позицію в постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 про те, що позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора. Допускаючи можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, законодавець тим встановлює правило про те, що після завершення позасудового врегулювання, зокрема, стягнення на предмет іпотеки, переданий боржником, будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Водночас у випадку забезпечення виконання основного зобов`язання декількома способами чи їх сукупністю (зокрема, іпотекою, заставою рухомого майна, майнових прав, порукою) основне зобов`язання не припиняється у разі, якщо реалізація іпотекодержателем своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки не потягла повного задоволення його вимог. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17. (п.п.10.21,10.22)

Згідно висновку щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 буквальне застосування положень частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» можливе виключно в тих випадках, коли належне та повне виконання основного зобов`язання було забезпечене лише одним способом забезпечення, і вказаний спосіб було реалізовано у повному обсязі у позасудовому порядку.

З матеріалів даної справи вбачається, що зобов`язання позичальника ОСОБА_2 перед ВАТ КБ «Надра» за кредитним договором № 47/МК/2007-840 04 грудня 2007 року було забезпечено шляхом: укладення між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 договору поруки №47/1, за умовами якого поручитель зобов`язалась відповідати перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 усіх зобов`язань, що виникли з договору про кредиту № 47/МК/2007-840; укладення між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 договору іпотеки від 4 грудня 2007 року, за яким в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором іпотекодавцем передано в іпотеку Банку квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2022, що укладається на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі року, ТОВ «ФК «Манібігут», як продавець та ТОВ «Визнання», як покупець уклали договір купівлі-продажу квартири, відповідно до ст.38 ЗУ «Про іпотеку», у зв`язку з непогашенням боржником кредитних зобов`язань відповідно до кредитного договору №47/МК/2007-840 від 04.12.2007 року, та порушень умов договору іпотеки від 04.12.2007 року, реєстровий номер 6784.

18.02.2022 право власності на квартиру перейшло до ТОВ «Визнання» на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.2022 року, номер запису про право власності 46795726, держана реєстрація проведена 18.02.2022.

Разом з тим, у судовому порядку заборгованість за кредитним договором № 47/МК/2007-840 04 грудня 2007 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рішенням від 06 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 18 листопада 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

У відповідності до п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено із матеріалів справи, виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_1 солідарно із позичальником заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 345 536 грн. перебуває на примусовому виконанні в органах виконавчої служби з 12.07.2016 року, виконавче провадження 51620276 у стані примусового виконання, станом на 31.10.2022 з боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом №684/425/13-ц від 26.12.2013 року на користь стягувача стягнуто борг в сумі 4552,92 грн.

Рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист №684/425/13-ц від 26.12.2013 року, не втратило законної сили, вказаний виконавчий лист стягувачем не відкликався.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріалами справи, враховуючи, що рішення суду про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 було пред`явлено до примусового виконання у 2016 році, в межах якого і відбулося часткове погашення заборгованості, зобов`язання позичальника ОСОБА_2 перед ВАТ КБ «Надра» за кредитним договором № 47/МК/2007-840 04 грудня 2007 року було забезпечено двома видами забезпечення, а саме: іпотеком та порукою, позасудове врегулювання шляхом продажу предмету іпотеки ТОВ «Визнання» відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» відбулось на стадії примусового виконання рішення, однак суду не наданожодних належних та допустимих доказів щодо оцінки іпотечного майна, не надано доказів повного погашення заборгованоті за кредитим договором за рахунок продажу іпотечного майна, тому, на переконання суду, неможливо встановити, що реалізація іпотекодержателем своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки потягла повне задоволення його вимог, враховуючи, що зобов`язання було забезпечене, окрім іпотеки, порукою.

Таким чином, заявником ОСОБА_1 не доведено належними та допустими доказами, що її обов`язок, як боржника за виконавчим листом №684/425/13-ц від 26 грудня 2013 року про стягнення заборгованості, відсутній повністю у зв`язку з його припиненням, проведеним належним чином, чи добровільним виконанням зобов`язання.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, вказні вище висновки Великої Палати Верховного Суду, суд приходить до переконання про відсутність передбачених законом підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого Старосинявським районним судом на підставі рішення суду від 06.09.2013 року у цивільній справі №684/425/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , та відповідно, відсутні підстави для стягнення на користь боржника коштів, одержавних стягувачем за вказаним виконавчим документом в сумі 4552,92 грн., тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.12, 81, 431, 432 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Іваницький А.М., про визнання виконавчого листа у цивільній справі №684/425/13-ц від 26 грудня 2013 року таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Старосинявський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасники справи, яким ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 02 лютого 2023 року.

Головуюча суддя Галиш І.Б.