1Справа № 335/914/23 2-н/335/75/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись із заявою концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2023 до суду надійшла заява концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії розміром 20 327,83 грн.

Ознайомившись з матеріалами заяви, доходжу висновку, що заява надійшла на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя помилково, оскільки не підсудна цьому суду.

Предметом заяви про видачу судового наказу є стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 20 327,83 гривень.

Зареєстрованим місцем проживання фізичної особи-боржника відповідно до Реєстру територіальної громади міста Запоріжжя є адреса: АДРЕСА_2 , що розташована у Вознесенівському (попередня назва Орджонікідзевський) районі м. Запоріжжя.

Однак, відповідно до частини 1 статті 162 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлює виключну підсудність для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, які пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Концерн «Міські теплові мережі» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , тобто по нежитловому приміщенню, що розташоване на адміністративній території Дніпровського (попередня назва Ленінський) району м. Запоріжжя.

Отже, за правилом, встановленим ч. 1 ст. 30 ЦПК України, відповідний позов (заява) має пред`являтись до суду за місцем знаходження нерухомого майна, з приводу утримання якого виник спір.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, що висловлені у постанові від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

На підставі ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, дана заява про видачу судового наказу не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя та за правилами виключної підсудності має розглядатися Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За таких обставин, у видачі судового наказу з заявою концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії розміром 20 327,83 гривень слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 162, 164, 165, 166 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою концерну «Міські теплові мережі» про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з постачання теплової енергії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Шалагінова