Провадження № 2/466/344/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовській М.-О.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

справа №466/12132/21, 2/466/344/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у загальному позовному провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи ПАТ СК «Українська страхова група» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,-

установив:

16.12.2021 ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , пред`явив в суд позовну заяву до ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , з участю третьої особи ПАТ СК «Українська страхова група», яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вітовського,35, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 50 843 грн.88 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн., судові втрати за сплату судового збору в сумі 1816 грн.00коп.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.09.21 року о 09:05 год. в м. Львів, перехресті вул. Тичин -Хвильового, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «AUDI АЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Тичини наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, маючи намір виконати поворот праворуч на вулицю Хвильового, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 (Дати дорогу), не зреагував на зміну дорожньої обстановки, у зв`язку із чим допустив зіткнення з його автомобілем марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , коли він рухався по головній дорозі, порушивши вимоги п.п.2.3.6, 16.11 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Внаслідок ДТП його автомобіль «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено страховій компанії відповідача «Українська страхова група».

Експертним звітом №95311 від 09.10.2021 про оцінку колісного транспортного засобу від 09.10.2021 був встановлений перелік пошкоджень його автомобіля марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 отриманих автомобілем марки «AUDI АЗ» , д.н.з. НОМЕР_1 у результаті ДТП.

На підставі експертного звіту №95311 про оцінку вартості відновлювального ремонту встановлено суму страхового відшкодування з урахуванням зносу в розмірі 44516,12 грн. Дані кошти були йому перераховані страховою компанією «Українська страхова група».

Вартість відновлюваного ремонту КТЗ без урахування фізичного зносу відповідно рахунку фактури №19653 від 02.12.21 становить суму 95 360 грн. 00 коп., оскільки при здійсненні ремонту він змушений купляти нові деталі, різниця між сумою зазначеною в рахунку фактури №19653 від 02.12.21 для ремонту його автомобіля і сумою виплаченою йому страховою компанією становить 50 843 грн.88 коп. Таким чином, йому відповідачем заподіяна матеріальна шкода на суму 50 843 грн.88 коп.

При зверненні до страхової компанії «Українська страхова група» йому було повідомлено, що різниця у вартості ремонту та страхових виплатах полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі міняються на нові, а отже і різниця яку він понесе у витратах на ремонт автомобіля підлягає стягненню саме з відповідача, як безпосереднього винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач є винуватим у скоєнні ДТП , про що свідчить постанова Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.2021.

Крім того, внаслідок цього ДТП він зазнав моральних страждань, в нього погіршився стан здоров`я, два роки тому він переніс операцію на серці-стендування і стою на обліку в лікаря. Він пережив великий стрес, постійно хвилююся через цю ситуацію, через що в нього підвищився тиск. Перші дні після ДТП він не знаходив собі місця. Також через цю подію переживала його сім`я. Дана ситуація позначилась на його працездатності, оскільки він є фізичною особою підприємцем і автомобіль йому потрібний для його роботи. Окрім цього, без свого автомобіля, який стоїть від часу ДТП не полагоджений, порушено встановлений ритм життя, обмежилася можливість у задоволені культурно-побутових потреб, пов`язаних із пересуванням,оскільки в нього нема коштів на його ремонт він змушений просити рідних щоб відвезли його по справах, що спричиняє значний дискомфорт. В нього постійні переживання та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля, а також з необхідністю звернення до суду з метою захисту прав та законних інтересів. Таким чином йому було завдано ще й моральної шкоди, суму якої він оцінює в розмірі 5000 грн.

Він намагався врегулювати цей конфлікт мирно, однак відповідач запропонував не ремонтувати машину, а щоб він собі купив нову машину.

Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним змушений звернутись до суду з позовною заявою за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (ст.16).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 10.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.26).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.05.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.89).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та додатково пояснив, що представити суду квитанції про купівлю та встановлення нових запчастин він не може, оскільки таких не збирав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення, покликаючись на мотиви викладені в письмовому відзиві на позовну заяву, яка долучена до матеріалів справи (а.с.32-34).

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи та заяву про розгляд справи у відсутності представника ПАТ «СК «УСГ».

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що 09.09.2021 року о 09:05 год. в м. Львів перехресті вул. Тичини - Хвильового, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «AUDI A3», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Тичини наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, маючи намір виконати поворот праворуч на вулицю Хвильового, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 (Дати дорогу), не зреагував на зміну дорожньої обстановки у зв`язку із чим допустив зіткнення із транспортним засобом марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушивши вимоги п.п.2.3.б, 8.4 б, 16.11 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вказана обставина встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.2021, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень,яку не заперечив відповідач та оглянутою в судовому засіданні адміністративною справою №466/8612/21.

За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Так, згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

А відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд взагалі вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП в розмірі 50843,88грн. з ОСОБА_2 , з огляду на таке.

04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову, в якій містяться висновки, щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Так, Великою Палатою Верховного Суду було надано такі роз`яснення:

"Оскільки стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відтак, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Відповідно до норм процесуального законодавства висновки Великої Палати Верховного Суду України повинні враховуватися іншими судами при розгляді подібних справ та застосуванні норм права."

Таким чином, як зазначалось вище, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на час настання страхового випадку була застрахована у ПАТ СК «Українська страхова група» на підставі полісу страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР-203971305 з 23.05.2021 по 22.05.2022, то, у даному випадку, позивач у разі незгоди з виплатою йому вартості компенсації має право звернутись до ПАТ СК «Українська страхова група» з відповідним позовом, при цьому саме страховик після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав визначених Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Внаслідок ДТП автомобіль «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено страховій компанії відповідача «Українська страхова група».

Експертним звітом №95311 від 09.10.2021 про оцінку колісного транспортного засобу від 09.10.2021 був встановлений перелік пошкоджень автомобіля марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 отриманих автомобілем марки «AUDI АЗ» , д.н.з. НОМЕР_1 у результаті ДТП.

На підставі експертного звіту №95311 про оцінку вартості відновлювального ремонту встановлено суму страхового відшкодування з урахуванням зносу в розмірі 44516,12 грн. Дані кошти були перераховані ОСОБА_1 страховою компанією «Українська страхова група», що не оспоруюється ні позивачем, ні відповідачем.

Як на обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на рахунок-фактуру №19653 від 02.12.2021, де вартість відновлювального ремонту КТЗ без урахування фізичного зносу становить 95360,00грн.

Однак, такий не може бути прийнятим судом, оскільки рахунок-фактура документ, що носить більше інформаційний характер. Він інформує покупця про товари (роботи), послуги, які йому пропонується оплатити. При цьому рахунок-фактура сам по собі ні до чого нікого не зобов`язує, так як: покупець може й не оплачувати рахунок, якщо операції ще не було, товар не постачався, послуга не надавалася; якщо операція уже відбулася, то обов`язок сплатити виникає незалежно від того, чи виставлявся рахунок-фактура (постанова ВСУ у справі від 02.07.2019 р. № 82772763). Обов`язок цей виникає на основі договору.

Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесені ним збитки.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00гр.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайновоі) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправнють діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана, вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

У відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.п. 4, 5 Постанови Пленуму верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням вказаних позивачем і встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, тривалості моральних страждань позивача, глибини та ступеню моральних страждань, яких зазнав позивач, враховуючи ступінь вини відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заявленого розміру моральної шкоди 5000,00гривень, що є достатнім та співмірним із характером завданої йому з боку відповідача немайнової шкоди та буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00грн., в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 50843,88грн. слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок позивача та відповідача, у зв`язку з частковим задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень).

В решті позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 17.02.2023.

Суддя В. В. Свірідова