КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/604/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

12 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Ігнатченко Н.В., суддів: Мережко М.В., Савченка С.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Сетам» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства «Сетам», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації, визнання торгів недійсними та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 червня 2022 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 13 червня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. за реєстровим № 281.

Скасовано запис № 27267939 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вчинений державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси», м. Київ Ісаєвим В.В.

Визнано право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 123,3 кв. м, житловою площею 68,7 кв. м.

Визнано недійсними торги, оформлені протоколом № 552680 проведення електронних торгів від 6 вересня 2021 року з продажу лоту № 490130 - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 26 серпня 2022 року відповідач ДП «Сетам» в особі представника - головного юрисконсульта юридичного відділу Якимчук Н.М. звернулося з апеляційною скаргою із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України, та без додержання вимог 356 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року клопотання ДП «Сетам»задоволено та поновлено йому строк на апеляційне оскарження рішення суду, втім апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення її недоліків, а саме: подання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Копія ухвали за поштовою адресою, вказаною в апеляційній скарзі, була вручена уповноваженому представнику ДП «Сетам» 26 грудня 2022 року, про що свідчить повернуте до суду апеляційної інстанції рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

9 січня 2023 року до апеляційного суду надійшла заява представника відповідача - Якимчук (Павлюк) Н.М. про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано банк квитанції про сплату судового збору від 4 січня 2023 року.

Відповідно до положень частини першої статті 6 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу. Сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі. Сплата судового збору за допомогою платіжного пристрою оформляється за допомогою касового документа (квитанції, чека тощо), який містить усі обов`язкові реквізити касового документа.

За частиною другою статті 9 Закону № 3674-VI суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги) тощо, містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір та відповідала вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затверджена постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 163.

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені ЦПК України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, то залежно від стадії провадження у справі заява (скарга) залишається без руху та/або повертається заявнику.

Як вбачається з матеріали справи, на підтвердження сплати визначеної судом апеляційної інстанції суми судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції представник ДП «Сетам» надала апеляційному суду роздруківку (бланк) повідомлення-квитанції від 4 січня 2023 рокутільки про намір сплатити судовий збір в розмірі 21 111,00 грн у даній справі, про що також свідчить акт № 36/0106/23 Управління забезпечення автоматизованого документообігу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року про відсутність вкладень у поштовому конверті.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду також не встановлено, що зазначені грошові кошти надходили від відповідача на рахунок отримувача судового збору.

Ураховуючи наведене, ДП «Сетам»не надано належних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 червня 2022 рокупро задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у зазначеній справі.

Водночас правом щодо продовження процесуальних строків для виправлення недоліків апеляційної скарги відповідач не скористався, клопотання з даного приводу не подавав, як і не зазначив поважних причин неможливості належним чином виконати вимоги ухвали суду апеляційної інстанції у встановлений строк.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до положень статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності.

Згідно з положеннями статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною третьою статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається скаржнику.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Оскільки у визначені судом строки недоліки апеляційної скарги не виправлені, відповідно до вимог статей 185, 357 ЦПК України апеляційна скарга ДП «Сетам» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 червня 2022 року вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Сетам» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 червня 2022 року у справі № 753/20481/21 вважати неподаною та повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

М.В. Мережко

С.І. Савченко