Справа №279/547/23
Провадження №2-др/279/6/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені заяву представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі №279/547/23 за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Василевського Андрія Миколайовича про визнання бездіяльності непровомірною та зобов`язання усунути порушення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Коростенського міськрайонного суду перебувала справа №279/547/23 за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Василевського Андрія Миколайовича про визнання бездіяльності непровомірною та зобов`язання усунути порушення.

Ухвалою від 17.02.2023 року вимоги скарги задоволено.

При ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Представник скаржника, ОСОБА_2 просить ухвалити додаткове рішення у справі, а саме: стягнути з Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16800,00 грн., обгрунтувавши тим, що в при зверненні до суду було заявлено про надання доказів розміру судових витрат, пов`заних з розглядом скарги, будуть подані протягом п`яти днів після постановлення ухвали за результатами розгляду скарги. Додатково до справи було долучено акт приймання-передачі наданих послуг від 20.02.2023 року та рахунок на оплату від 20.02.2023 року на суму 16800,00 грн.

Сторони до суду не з`явились, що відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано, договір від 05.12.2022 року укладений між Адвокатським об`єднанням «Куришко І Партнери» (адвокатське об`єднання за договором) та ОСОБА_1 укладено договір № 05/12-22 про надання правової допомоги.

Згідно п.4 Договору гонорар становить гривневий еквівалент та обчислюється: 4.1.1. у фіксованому розмірі за складання скарги на бездіяльність органу державної виконавчої служби -150,0 (сто п`ятдесят) доларів США; 4.1.2. у фіксованому розмірі за представництво у суді -120,0 (сто двадцять) доларів США за 1 судове засідання, в т.ч. у режимі відеоконференції; 4.1.3 у порядку погодинної оплати інших видів правової допомоги (складання адвокатських запитів, заяв, пояснень, клопотань тощо) з розрахунку вартості 1 (однієї) години роботи адвоката в розмірі 50,0 (п`ятдесят) доларів США. Адвокатське об`єднання надає Клієнту акт приймання - передачі наданих послуг (далі - Акт), в якому вартість наданих послуг (виконаних робіт) зазначається у грошовій одиниці України - гривні, по середньому курсу продажу долара США к гривні в банках України, який опубліковано на сайті https://minfin.com.ua/ua/currency/banks/, на дату складення відповідного Акту. Оплата за Договором здійснюється в гривнях шляхом перерахування гонорару на банківський рахунок Адвокатського об`єднання згідно виставленого рахунку.

20.02.2023 року сторонам за Договором оформлено акт приймання - передачі наданих послуг, а Адвокатським об`єднання виставлено рахунок на оплату. Факт надання правової допомоги підтверджено оплатою гонорару в розмірі 16800,00 що стверджєується рахунком на оплату від 20.02.2023 року.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».

Також у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі (надання консультації, складення частково тотожних за змістом документів скарги, запити), враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 5000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Враховуючи вищевикладене заява представника скаржника про стягнення судових витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, та такі витрати слід стягнути з Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на підставі ст.452 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 259, 269, 270, 452 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Василевського Андрія Миколайовича про визнання бездіяльності непровомірною та зобов`язання усунути порушення.

Стягнути з Святошинського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення рішення.

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом