Провадження № 2/357/592/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

16 березня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1 . В даній квартирі, на прохання родичів, була зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка не є членом сім`ї позивача, ніколи постійно не проживала в зазначеній квартирі, не утримувала і не утримує житло. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача створює перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом, спричиняє додаткові витрати, а тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 17.01.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено до розгляду. (а.с. 24)

Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача ОСОБА_5 подав суду заяву про розгляд справи за наявними матеріалами справи без участі сторони позивача.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву, клопотань чи заперечень до суду не подала, та відповідно до положень ст.ст. 128,130 ЦПК України, вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Наведене стверджується копією свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 від 10.12.1998 року (а.с. 7)

Як вбачається з витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/15608 від 21.10.2022 року, в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_4 та відповідач по справі ОСОБА_2 (а.с.12).

З акту № 6/2023 про фактично проживаючих осіб від 13.02.2023 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та відповідач по справі ОСОБА_2 . Вказаний акт, було складено начальником юридичного відділу КП БМР ЖЕК №6 А.Ковбасюк-Бобровою, в присутності сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про те, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 по факту не проживає з моменту реєстрації. (а.с. 32)

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Зі змісту позовної заяви слідує, що на прохання сина позивача, в квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована відповідач, яка не вселялася і жодного дня не проживала в даному помешканні, не утримувала квартиру, має інше житло, адреса якого невідома. Відповідач не перебуває в родинних відносинах з позивачем та членами її сім`ї. Вирішити питання в позасудовому порядку не виявилося можливим, відповідач добровільно не виписується.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі викладеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідача можливо визнати такою, що втратила право на користування зазначеним житлом. Спростувань, доказів чи будь-яких заперечень щодо такого висновку суду, не надано.

Згідно ст. 141 ЦПК України на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню з відповідача судові витрати в розмірі 992,40 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.317, 319, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 10,12,19,141, 258, 263, 264,280-284,354 ЦПК України суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП не відомий) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в сумі 992 грн.40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні, 40 копійок).

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола