Справа № 450/2307/22 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/131/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

в липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання. Просив стягувати з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення 23-річного віку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказував, що відповідач є його батьком, який заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 червня 2006 року позбавлений батьківських прав. Шлюб між його батьками розірвано 18 травня 2005 року. Повідомив, що з відповідача стягувалися аліменти до досягнення ним повноліття. Станом на день подання позову до суду 28 липня 2022 року він досяг повноліття та продовжує здобувати вищу освіту на денній формі навчання факультету міжнародних економічних відносин та інформаційних технологій Львівського торговельно-економічного університету. Вартість першого року навчання з 2021 року по 2022 рік становить 18 550 грн, другого року навчання з 2022 року по 2023 рік 20 350 грн, третього року навчання з 2023 року по 2024 рік 22350 грн., четвертого року навчання з 2024 року по 2025 рік 24 590 грн. Вказав, що його мати не має можливості самостійно надавати йому матеріальну допомогу, достатню для оплати навчання, придбання продуктів харчування, одягу та інших необхідних речей. Зауважив, що він є особою з інвалідністю ІІ групи і щомісяця отримує пенсію в розмірі 2 100 грн., якої також недостатньо для створення йому належним умов життя. Зазначив, що відповідач сплачував аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісяця, заборгованість по аліментах відсутня. Відтак, вважає, що подальше стягнення аліментів у такому розмірі буде достатнім для забезпечення йому належним умов життя. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.

Вирішено:

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 28 липня 2022 року і до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення 23-річного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку заявника, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Зазначає, що 15 серпня 2019 року він уклав шлюб із ОСОБА_3 . Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . На даний час дружина не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3 річного віку. Дружина і син перебувають на утриманні заявника.

Крім того, разом зі заявником проживає його мати ОСОБА_5 1960 року народження, яка є пенсіонером та інвалідом III групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 та довідкою МСЕК серії 12ААА № 379282.

Також заявник 28 вересня 2020 року уклав кредитний договір із Акціонерним товариством «Кредобанк», для забезпечення виконання якого укладено договір іпотеки від 05 серпня 2021 року. Предметом іпотеки за даним договором є квартира АДРЕСА_1 , в якій він зареєстрований, та де проживає разом із сім`єю. Станом на 03 січня 2023 року заборгованість заявника за вищевказаним кредитним договором становить 161 340,47 грн.

Вважає, що судом на виконання вимог статті 200 СК України не з`ясовано можливість утримання позивача його матір`ю.

Звертає увагу й на те, що позивачем помилково вказано невірне місце реєстрації його проживання, що мало наслідком надсилання ухвали суду про відкриття провадження та позовної заяви за невірною адресою. У зв`язку з цим, заявнику не було відомо про існування даного позову та він не міг надати суду першої інстанції докази, які спростовують доводи позивача.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, в яким відмовити у задоволенні позову.

21 березня 2023 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що доводи апеляційної скарги не підтверджують неспроможність відповідача сплачувати аліменти, тому таку слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що позивач є сином відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 06 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області.

Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 18 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції, вбачається, що шлюб між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано, останній присвоєне прізвище « ОСОБА_7 ».

Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 червня 2006 року відповідача ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно позивача ОСОБА_2 .

Як убачається з договору про надання платної освітньої послуги № 50/18с від 12 серпня 2021 року, який укладений між замовником ОСОБА_8 та навчальним закладом Львівським торговельно-економічним університетом про надання здобувачу ОСОБА_2 освітньої послуги, а саме здобуття вищої освіти ступеню бакалавра строком 4 роки, а саме з 2021 року по 2025 роки, за спеціальністю «Комп`ютерні науки».

Згідно п. 3.2 вказаного договору вартість першого року навчання з 2021 року по 2022 рік становить 18 550 грн, другого року навчання з 2022 року по 2023 рік 20 350 грн, третього року навчання з 2023 року по 2024 рік 22 350 грн, четвертого року навчання з 2024 року по 2025 рік 24 590 грн.

Довідкою № 436 від 07 липня 2022 року стверджується, що позивач є студентом першого курсу денної форми навчання факультету міжнародних економічних відносин та інформаційних технологій Львівського торговельно-економічного університету.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року,яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року).

Згідно із частиною першою статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Сімейний Кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частин першої, третьої статті 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Законом визначені певні умови, сукупність яких є підставою для стягнення аліментів на повнолітню дитину. Такий обов`язок батьків у цьому випадку не є безумовним, як це має місце при утриманні неповнолітньої дитини.

Згідно із частиною першою статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

В роз`ясненнях у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15 вказано про те, що правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.»

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зібраними у справі доказами встановлено, що позивач на час постановлення рішення не досяг 23 - річного віку, навчається у вищому навчальному закладі, є інвалідом 2-ої групи, у зв`язку з навчанням на стаціонарній формі позбавлений можливості працювати та заробляти кошти, а відтак потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку та навчанні.

Відповідач у справі є працездатною особою, працює у Львівськаій національній галереї мистецтв імені Б.Г.Возницького художником-реставратопром 3-ої категорії і його заробіток з липня по грудень 2022 року склав 169 766, 83 грн.

Таким чином, вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши матеріальне становище відповідача, те, що останній є особою працездатного віку, місцевий суд дійшов до вірного висновку про те, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач взмозі таку надавати, а відтак і про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 28 липня 2022 року і до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення 23-річного віку.

На переконання колегії суддів визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат повнолітньої дитини на навчання.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, що у відповідача на утриманні знаходяться малолітня дитини та мати-пенсіонерка, а також наявне кредитне зобов`язання, колегія суддів такі відхиляє, оскільки, розмір заробітку відповідача достатній для утримання двох дітей, мати є пенсіонером у зв`язку з чим отримує соціальну виплату від держави, докази ж потреби утримання матері сином в матеріалах цієї справи відсутні, а кредитне зобов`язання не звільняє його від обов`язку сплати аліментів.

Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 березня 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич