Справа № 216/942/17
провадження 2/216/79/23
РІШЕННЯ

іменем України

24 квітня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Гулковського О.С.,

позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №4 приміщення суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме та рухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту припинення шлюбних відносин та усунення від права на спадкування,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме та рухоме майно, які уточнила 14.07.2021 та в обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з житлого будинку «А-1», літньої кухні «Б», погріба «В», гаражу «Г», вбиральні «Д» та огорожі №1, земельної ділянки площею 0,0506 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та автопричепу моделі ММ381021, 1989 року випуску. Спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги за законом, прийняли його дружина - ОСОБА_4 та його син - ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину ВЕА №187971 від 07.07.2006 та іншими матеріалами спадкової справи, яка була заведена державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_3 . Внаслідок прийняття та оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 стала власником 3/4 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 став власником 1/4 частки цього домоволодіння, що підтверджується матеріалами спадкової справи, яка була заведена державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_3 та Інформацією (інформаційною довідкою) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складалася з 3/4 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з жилого будинку «А-1», літньої кухні «Б», погріба «В», гаражу «Г», вбиральні «Д» та огорожі №1. На момент смерті ОСОБА_4 разом із нею постійно проживав її син - ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №3219/4 від 24.10.2016 року. Отже, ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом померлої ОСОБА_4 , що на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, прийняв спадщину, яка відкрилася після її смерті. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з жилого будинку «А-1», літньої кухні «Б», погріба «В», гаражу «Г», вбиральні «Д» та огорожі №1, земельної ділянки площею 0,0506 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , транспортного засобу марки Фольксваген Пасат, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 та транспортно засобу типу автопричіп моделі ММ381021, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , у зв`язку з чим, після його смерті, як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до Першої Криворізької державної нотаріальної контори спочатку з заявою про прийняття спадщини, а після спливу встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячного строку - з заявою про видачу мені свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколова Н.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно». Поряд з цим, оригінали правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, а також оригінали документів на транспортні засоби знаходяться у відповідача - ОСОБА_2 , який надати вказані документи категорично відмовляється. У зв`язку з такими обставинами, позивач позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилася після смерті чоловіка у нотаріальній конторі, остання вимушена звернутися до суду з відповідним позовом.

Разом з цим, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту припинення шлюбних відносин та усунення від права на спадкування, в обґрунтування якого зазначив, що він являється рідним братом ОСОБА_5 , тобто його батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після смерті матері ОСОБА_4 , брати не звертались до нотаріальної контори про прийняття спадщини, так як між ними була домовленість, щодо користування спадковим майном. Також позивачу за зустрічним позовом відомо, що за життя ОСОБА_5 мав намір розірвати шлюб з позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 , про що подав відповідну заяву до органів РАЦС, проте шлюб офіційно розірвати не встиг. Враховуючи те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли, спадкоємцями залишились син ОСОБА_6 та дружина померлого ОСОБА_1 , яка фактично втратила це право у зв`язку з поданням спадкодавцем заяви про розірвання шлюбу. До того ж, смерть ОСОБА_7 була передчасною та сталася за незрозумілих обставин. Позивач вважає, що у смерті його рідного брата винна саме ОСОБА_1 , яка знала, що її чоловік потребував сторонньої допомоги, проте свідомо її не надавала. Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом просить встановити факт припинення шлюбних відносин між померлим ОСОБА_8 та ОСОБА_1 та усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 .

Крім цього, в матеріалах справи мається відзив на зустрічний позов, в якому ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні зустрічного позову, так як у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вона завдала шкоди здоров`ю спадкодавця ОСОБА_7 , що в результаті призвело до його смерті.

Також у матеріалах справи мається відзив на первісну позовну заяву, в якому відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 зазначає, що згізно з нормами ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права. Після смерті матері і до часу своєї смерті ОСОБА_5 не звертався до нотаріуса та не отримував свідоцтва про право на спадщину, тобто в установленому законом порядку спадщину не оформив. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві. На момент подачі позову 3/4 частки спірного домоволодіння були зареєстровані за ОСОБА_9 , тобто на час смерті ОСОБА_10 належали лише 1/4 частка цього домоволодіння. Таким чином первісна позовна заява ОСОБА_1 є незаконною та такою, що порушує норми матеріального права і тому задоволенню не підлягає.

Під час розгляду справи позивач за первісним позовом, ОСОБА_1 , свій позов підтримала та наполягала на його задоволенні, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та його представник, адвокат Бенік Н.І., у судове засідання не з`явились, представник надала клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із занятістю в розгляді іншої справи, в іншому суді.

Разом з цим, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи з огляду на наступе.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Латюк та інші проти України» від 27.10.2022 суд констатував порушення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з надмірною тривалістю цивільних проваджень та відсутністю у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту у зв`язку з цим.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що неявка відповідача та його представника, які повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання є зловживанням ними своїми процесуальними правами, які передбачені чинним законодавством, що призводить до зволікання розгляду даної справи, а тому, суд, враховуючи, що вказана цивільна справа перебуває у провадженні суду з лютого 2017 року, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, визнавши їх достатніми для ухвалення рішення у справі вважає первісний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, разом з цим у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.04.2000 (Том 2 а.с. 77).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з житлого будинку «А-1», літньої кухні «Б», погріба «В», гаражу «Г», вбиральні «Д» та огорожі №1, земельної ділянки площею 0,0506 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та автопричепу моделі ММ381021, 1989 року випуску (а.с. Том 2 а.с. 23).

Спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги за законом, прийняли його дружина - ОСОБА_4 та його син - ОСОБА_5 . Внаслідок прийняття та оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 стала власником 3/4 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 став власником 1/4 частки цього домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 12.05.2009 (Том 2 а.с. 76).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з 3/4 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з жилого будинку «А-1», літньої кухні «Б», погріба «В», гаражу «Г», вбиральні «Д» та огорожі №1. На момент смерті ОСОБА_4 разом із нею постійно проживав її син - ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №3219/4 від 24.10.2016 (Том 1 а.с. 9).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Отже, ОСОБА_5 , який на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, як спадкоємець першої черги за законом після померлої ОСОБА_4 прийняв спадщину, яка відкрилася після її смерті.

Згідно з довідкою з КП «Криворізьке БТІ» ДОР від 07.05.2018, станом на 31.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я:

- ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 07.07.2006 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1847 (1/4 частка).

- ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 07.07.2006 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1845 (1/2 частка); свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, виданого 07.07.2006 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1843 (1/4 частка). (Том 1 а.с. 189)

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 28.12.2018 (Том 2 а.с. 75).

За життя, ОСОБА_10 також належав транспортний засіб марки Volkswagen Passat (Фольксваген Пасат), 1986 року випуску (шасі номер НОМЕР_8 ), двигун номер НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_10 від 06.12.1996 ( Том 2 а.с. 5)

Отже, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з:

- домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з житлого будинку «А-1», літньої кухні «Б», погріба «В», гаражу «Г», вбиральні «Д» та огорожі №1;

- земельної ділянки площею 0,0506 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_4 та транспортно засобу типу автопричіп моделі ММ381021, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Позивач за первісним позовом, ОСОБА_1 , є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 21.07.2012 (Том 1 а.с. 11).

27.01.2016 ОСОБА_1 звернулася до Першої Криворізької державної нотаріальної контори спочатку із заявою про прийняття спадщини. Однак, державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколова Н.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (Том 1 а.с. 14).

Аналізуючи норми права, на які посилалася позивач у позові, а також норми права, які слід застосувати, мотиви їх застосування суд приходить до таких висновків.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. (ст. 1262 ЦК України)

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. (ст. 1258 ЦК України)

При цьому, як установлено судом, спадкодавець ОСОБА_5 за життя дітей не мав, проте перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 , тому остання є спадкоємцем першої черги за законом.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме та рухоме майно, в повній мірі доведені належними та допустимими доказами, а тому первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог за зустрічним позовом суд приходить до такого висновку.

Позивач за зустрічним позовом, зокрема, просить встановити факт припинення шлюбних відносин між померлим ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана (ст. 106 СК України).

Як вбачається з відповіді Центрально-Міського районного у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області від 16.06.2016, до відділу 03.12.2015 надійшла заява про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Державна реєстрація розірвання шлюбу була призначена на 05.01.2016, проте не відбулась. Відмітка про розірвання шлюбу в актовому записі про шлюб №395 від 21.07.2012, відсутня (Том 1 а.с. 129).

З огляду на викладене, факт припинення шлюбних відносин між померлим ОСОБА_8 та ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім цього, позивач за зустрічним позовом просить усунути ОСОБА_1 від права на спадкування, посилаючись на наявність навмисних протиправних дій з боку ОСОБА_1 , які стали причиною смерті спадкодавця.

Статтею 1224 Цивільного кодексу України передбачений перелік підстав, за наявності яких право на спадкування у певних осіб не виникає. Тобто вони усуваються від права на спадкування як за заповітом, так і за законом.

Так, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Крім цього, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Оскільки такі діяння є кримінально караними, то вони повинні бути підтверджені вироком суду, постановою про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав, які є самостійною та достатньою підставою для усунення від права на спадкування.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з довідкою про причину смерті, основна причини смерті: інший та неуточнений цироз печінки (Том 1 а.с. 61).

Відповідно до висновку СМЕ трупу ОСОБА_2 №2336 від 24.12.2015, смерть ОСОБА_2 настала від цирозу печінки, перебіг якого ускладнився розвитком кровотечі з варикозно розширених вен стравоходу та розвитком гострого малокрів`я (Том 2 а.с. 126).

Згідно з постановою від 30.12.2015, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003524 за фактом смерті ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення (Том 1 а.с. 75).

Отже, докази насильницької смерті спадкодавця в матеріалах цивільної справи відсутні.

Також відсутні докази, що ОСОБА_1 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, при цьому, факт подання спадкодавцем заяви про розірвання шлюбу не свідчить про зазначене, а також не може бути підставою для усунення ОСОБА_1 від права на спадкування.

Не заслуговують на увагу суду й твердження відповідача за первісним позовом про те, що, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві, оскільки відповідно до норм ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В матеріалах справи відсутні дані, які б вказували, що ОСОБА_5 на час прийняття спадщини після смерті своєї матері заявив про відмову від спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення первісних позовних вимог, водночас у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 820,00 грн, а також слід стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь держави недоплачену суму судового збору у розмірі 180,00 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1224, 1258, 1261 ЦК України, статтями ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме та рухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на садибу (домоволодіння), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку А-1, літньої кухні Б, погрібу В, гаражу Г, вбиральні Д, огорожі №1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку (для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель) площею 0,0506 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки Volkswagen Passat (Фольксваген Пассат), 1986 року випуску (шасі номер НОМЕР_8 ), двигун номер НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб тип автопричіп моделі ММ381021, 1989 року випуску (шасі номер НОМЕР_11 ,) реєстраційний номер НОМЕР_5 .

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту припинення шлюбних відносин та усунення від права на спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 180 (ста вісімдесяти) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 820 (восьмиста двадцяти) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_13 , місце реєстрації: Кіровоградська область, Долинський район, с. Гурівка.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ