ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2039/23 Справа № 199/5001/20 Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош-Стрельникова Тетяна Миколаївна на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння (суддя першої інстанції Богун О.О.) , -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2016 року у справі № 199/4110/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Встановлено факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Встановлено факт, що зазначений у свідоцтві про право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , виданому 24 жовтня 1989 року виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської ради народних депутатів м. Дніпропетровська у якості власника 42/100 частини домоволодіння, « ОСОБА_5 » є ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт, що заповіт посвідчений 22 червня 1983 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Яворською Л.Ю. за реєстром № 2-1573, за яким « ОСОБА_5 » заповідав усе своє майно ОСОБА_7 , виданий ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт того, що ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт того, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 постійно проживали разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті останнього.

Встановлено факт того, що ОСОБА_9 постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено факт того, що ОСОБА_9 постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_10 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 вересня 1983 року, в якому видавником зазначена Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстровий № 1-2457, згідно з яким ОСОБА_10 успадкувала після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 домоволодіння АДРЕСА_1 .

Скасовано запис про право власності: 5664646, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, внесений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., як спеціальним суб`єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, за ОСОБА_10 на домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому, внесений на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 вересня 1983 року, видавник: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстровий № 1-2457 (Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 травня 2014 року).

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 липня 2015 року, серія та номер: 1709, видано ОСОБА_12 на 44/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 .

Визнано договір купівлі-продажу 93/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 від 21 серпня 2015 року, укладений між ОСОБА_12 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шауловою М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2365, недійсним в частині відчуження ОСОБА_12 44/100 частини зазначеного домоволодіння за 127916 гривень ОСОБА_4 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 44/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , які складаються з житлового будинку літ. Б-1 з прибудовами літ. Б1-1, 6-1, 61-1, ганком літ. б, загальною площею 44, 7 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м., сараю літ. В, літньої кухні літ. Е, душ літ. З, вбиральні літ. И.

Витребувано з володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 44/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , які складаються з житлового будинку літ. Б-1 з прибудовами літ. Б1-1, б-1, б1-1, ганком літ. б, загальною площею 44, 7 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м., сараю літ. В, літньої кухні літ. Е, душ літ. З, вбиральні літ. И.

У зазначеному рішенні суду вказано про те, що вирішуючи позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу 7/100 частини спірного домоволодіння від 15 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_10 і ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального Рудкевичем Є.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1756, суд виходив з того, що згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним. Як було встановлено судом, на момент укладання зазначеного договору ОСОБА_10 була такою, що успадкувала 14/100 частини домоволодіння після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 і спадщина, згідно вимог ч .5 ст 1268 ЦК України належить їй з часу відкриття спадщини, отже розпорядилася майном, на яке вона мала майнові права.

Суд у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_1 не є стороною зазначеного договору купівлі - продажу та не є і заінтересованою особою, оскільки укладенням даного договору його права чи інтереси порушені не були, отже він не є визначеною ч. 3 ст. 215 ЦК України особою, яка має право заперечувати в суді дійсність правочину на підставах, встановлених законом. Оскільки права ОСОБА_1 укладанням даного договору не були порушені, такі права не потребують судового захисту і позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Дійсність зазначеного договору заперечувалась ОСОБА_1 як спадкоємцем ОСОБА_9 , оскільки при укладанні вказаного правочину, за твердженням ОСОБА_1 , ОСОБА_10 було відчужено майно ОСОБА_9 , яке ОСОБА_1 мав право успадкувати.

Вирішуючи питання щодо того, чи були порушені права ОСОБА_1 укладенням зазначеного правочину, суд виходив з того, що поняття порушення права включає в себе як об`єктивний критерій - наявність фактичних обставин, які свідчать про порушення права, так і суб`єктивних критеріїв - сприйняття особою певних діянь як таких, що порушують її право. Оскільки право ОСОБА_1 в цій частині є похідним від права ОСОБА_9 , суд враховував, що на час відчуження ОСОБА_10 49/100 частини спірного домоволодіння, як і 7/100 частини спірного домоволодіння вищевказаним договором, її син ОСОБА_9 постійно мешкав з нею, знав та не міг не знати про відчуження частини домоволодіння.

Однак на момент укладання зазначених договорів ОСОБА_10 була такою, що успадкувала лише 14/100 частини домоволодіння після смерті свого чоловіка ОСОБА_13 .

Під час розгляду справи № 199/4147/15-ц, ОСОБА_14 було відчужено 49/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_4 при наявності ухвали про накладення арешту на домоволодіння в цілому.

В даній позовній заяві позивач просить суд визнати договори купівлі - продажу 7/100 та 49/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що підпис в даних договорах не належить ОСОБА_10 .

У зв`язку з укладанням договору купівлі-продажу 7/100 між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , укладенням договору купівлі-продажу 49/100 між ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 07.05.2015 року відмовлено державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Фактично визнання вказаних договорів недійсними у зв`язку з підробленням в них підпису ОСОБА_10 надає право ОСОБА_1 прийняти спадщину після ОСОБА_9 .

Рішенням апеляційного суду Дніпропетовської області від 29.08.2016 року було скасовано рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2016 року, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 12.09.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано рішення апеляційного суду Дніпропетовської області від 29.08.2016 року, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2016 року залишено в силі.

На підставі наведених обставин позивач, уточнивши позовні вимоги 31.08.2020 року, позивач просив суд:

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 7/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 від 15.05.2014 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євгеном Володимировичем та зареєстрованим в реєстрі за № 1756.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 49/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 від 15.05.2014 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євгеном Володимировичем та зареєстрованого в реєстрі за № 1748.

Витребувати із незаконного чужого володіння ОСОБА_2 7/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 .

Витребувати із незаконного чужого володіння ОСОБА_4 49/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 .

Судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок позивача.

Із указаним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року не погодився позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош Стрєльникова Тетяна Миколаївна та подав апеляційну скаргу, в якій просить:

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 7/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 від 15.05.2014 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євгеном Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за № 1756.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 49/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 від 15.05.2014 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євгеном Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за № 1748.

Витребувати із незаконного чужого володіння ОСОБА_2 7/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 .

Витребувати із незаконного чужого володіння ОСОБА_4 49/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 .

Судові витрати покласти на відповідачів.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що саме позивачем не надано судовому експерту додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи. При цьому, судом не взято до уваги та не дано належної правової оцінки обставинам, зазначеним ОСОБА_1 у позові, зокрема, рішенню Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2016 року, залишено без уваги клопотання про огляд матеріалів цивільної справи № 199/4147/15-ц, в якій було ухвалено зазначене рішення, та не дано оцінку відповіді приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевича Є.В., в якій йдеться про те, що ним не посвідчувалися справи № 1756, 1748 від 15.04.2014 року.

06 грудня 2022 року дана цивільна справа надійшла до апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош-Стрельникова Тетяна Миколаївна, залишено без руху.

22 грудня 2022 року від апелянта надійшло клопотання на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року поновлено позивачу строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош-Стрельникова Тетяна Миколаївна, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року.

Копію ухвали про відкриття провадження представник апелянта та нотаріус отримали електронною поштою 28 грудня 2022 року, копію апеляційної скарги нотаріус отримав електронною поштою 28 грудня 2022 року (том № 2, а.с.58-60).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 січня 2023 року справу призначено до розгляду.

Судові повістки сторони отримали електронною поштою 11 січня 2023 року (том № 2, а.с.63).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 15 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (том № 2, а.с. 68).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 15 березня 2023 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до статті 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою Укрпошти (том № 2, а.с. 71).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 15 березня 2023 року відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (том № 2, а.с. 68).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 15 березня 2023 року відповідачка ОСОБА_4 ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 2, а.с. 69).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 15 березня 2023 року третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (том № 2, а.с. 68).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бартош Стрєльникової Т.М., пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош-Стрельникова Т.М., задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2016 року по цивільній справі №199/4110/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Встановлено факт, що зазначений в свідоцтві про право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , виданому 24 жовтня 1989 року виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської ради народних депутатів м. Дніпропетровська у якості власника 42/100 частини домоволодіння, « ОСОБА_5 » є ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт, що заповіт посвідчений 22 червня 1983 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Яворською Л.Ю. за реєстром №2-1573, за яким « ОСОБА_5 » заповідав усе своє майно ОСОБА_7 , виданий ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт того, що ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт того, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 постійно проживали разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті останнього.

Встановлено факт того, що ОСОБА_9 постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено факт того, що ОСОБА_9 постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_10 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 37 вересня 1983 року, в якому видавником зазначена Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстровий № 1-2457, згідно з яким ОСОБА_10 успадкувала після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 домоволодіння АДРЕСА_1 .

Скасовано запис про право власності: 5664646, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:01, в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, внесений приватним нотаріусом Дніпропетровського гького нотаріального округу Рудкевичем Є.В., як спеціальним суб`єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, за ОСОБА_10 на домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому, внесений на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 вересня 1983 року, видавник: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстровий № 1-2457 (Витяг з Державного реєстру прав на нерухому майно про реєстрацію права власності від 15 травня 2014 року).

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 липня 2015 року, серія та номер: 1709, видано ОСОБА_12 на 44/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 .

Визнано договір купівлі-продажу 93/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 від 21 серпня 2015 року, кладений між ОСОБА_12 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шауловою М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2365, недійсним в частині відчуження ОСОБА_12 44/100 частини зазначеного домоволодіння за 127916 гривень ОСОБА_4 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 44/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , які складаються з житлового будинку літ. Б-1 з прибудовами літ. Б1-1, 6-1, 61-1, ганком літ. б, загальною площею 44, 7 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м., сараю літ. В, літньої кухні літ. Е, душ літ. З, вбиральні літ. И.

Витребувано з володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 44/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , які складаються з житлового будинку літ. Б-1 з прибудовами літ. Б1-1, 6-1, 61-1, ганком літ. б, загальною площею 44, 7 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м., сараю літ. В, літньої кухні літ. Е, душ літ. З, вбиральні літ. И.

На момент укладання зазначених договорів ОСОБА_10 була такою, що успадкувала лише 14/100 частини домоволодіння після смерті свого чоловіка ОСОБА_13 .

Під час розгляду справи № 199/4147/15-ц ОСОБА_14 було відчужено 49/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

В даній позовній заяві позивач просить суд визнати договори купівлі - продажу 7/100 та 49/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що підпис в даних договорах не належить ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош-Стрельникова Т.М. про те, що визнання вказаних договорів недійсними у зв`язку з підробленням в них підпису ОСОБА_10 надає право ОСОБА_1 прийняти спадщину після ОСОБА_9 ; судом залишено без уваги клопотання про огляд матеріалів цивільної справи № 199/4147/15-ц, яка містить копії нотаріально посвідчених правочинів, які витребувались у Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В., судом не надано належної оцінки та не відображено в рішенні відповідь приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В., в якій мова йде про те, що нотаріус не посвідчував справи № 1756, 1748 від 15.04.2014 року, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як вбачається із частини 1 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Із матеріалів справи вбачається, що 15.05.2014 року був укладений договір купівлі-продажу 7/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_10 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець).

Пунктом 6 вказаного вище договору передбачено, що Продавець стверджує, що на момент укладення цього договору вказаний вище об`єкт купівлі-продажу не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування іншими особами.

Як вбачається із пункту 13 вказаного вище договору, договір підписано сторонами у присутності ОСОБА_10 за місцем фактичного мешкання Продавця ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із хворобою та на її прохання. Особи сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність ОСОБА_10 7/100 частин домоволодіння, що відчужується, перевірено (том № 1, а.с. 40 41).

Також 15.05.2014 року був укладений договір купівлі-продажу 49/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_10 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець).

Пунктом 6 вказаного вище договору передбачено, що Продавець стверджує, що на момент укладення цього договору вказаний вище об`єкт купівлі-продажу не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування іншими особами.

Як вбачається із пункту 13 вказаного вище договору, договір підписано сторонами у присутності ОСОБА_10 за місцем фактичного мешкання Продавця ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із хворобою та на її прохання. Особи сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність ОСОБА_10 49/100 частин домоволодіння, що відчужується, перевірено (том № 1, а.с. 42 43).

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частино 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досяг згоди з усіх істотних умов договору.

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про суд практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Позивачем ОСОБА_1 , як підставою позову зазначається підробка підпису ОСОБА_10 у оспоруваних договорах купівлі продажу частини домоволодіння.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що за клопотанням представника позивача ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння призначено судову посмертну почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення якої були поставленні питання:

1.Чи виконано підпис від імені ОСОБА_10 в графі «Продавець» договору купівлі - продажу 49/100 частини домоволодіння від 15.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В. самою ОСОБА_10 чи іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису?

2.Чи виконано підпис від імені ОСОБА_10 в графі «Продавець» договору купівлі - продажу 7/100 частини домоволодіння від 15.05.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В. самою ОСОБА_10 чи іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису?

3.Якщо підпис від імені ОСОБА_10 виконувався самою ОСОБА_10 в графі «Продавець» договору купівлі - продажу 7/100 частини домоволодіння від 15.05.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., то чи був виконаний вказаний підпис під впливом якихось факторів ( під впливом погроз життю чи здоров`ю тощо, у стані афекту тощо, чи в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння) або в незвичних умовах (хвороба, підпис документа в напівлежачому стані)?

4.Якщо підпис від імені ОСОБА_10 виконувався самою ОСОБА_10 в графі «Продавець» договору купівлі - продажу 49/100 частини домоволодіння від 15.05.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В. під впливом якихось факторів (під впливом погроз життю чи здоров`ю тощо, у стані афекту тощо, чи в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння) або в незвичних умовах (хвороба, підпис документа в напівлежачому стані)?

28 червня 2022 року до суду з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надіслано повідомлення № 6244-21 про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 199/5001/20, у зв`язку з тим, що клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання судової почеркознавчої експертизи не виконано (том № 2, а.с. 1 5).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано будь-яких належних доказів, що підпис в договорах купівлі-продажу 7/100 та 49/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 виконаний в графі Продавець не ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош-Стрельникова Т.М. про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у витребуванні із незаконного чужого володіння 7/100 та 49/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , є безпідставними з наступних підстав.

Частиною 1 статті 388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Із пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 знала чи могла знати про те, що ОСОБА_12 не мав права відчужувати частину домоволодіння, відсутні, тому ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного домоволодіння.

Вказане вище підтверджується висновками, викладеним у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 199/4110/15-ц, провадження № 61 9124св18 (том № 1, а.с. 106 118).

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував в схожих фактичних обставинах порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції (зокрема: GLADYSHEVA v. RUSSIA, № 7097/10, ЄСПЛ, 06 грудня 2011 року; PCHELINTSEVA AND OTHERS v. RUSSIA, № 47724/07, 58677/11, 2920/13, 3127/13, 15320/13, ЄСПЛ, від 17 листопада 2016 року).

Вказане вище співпадає з виснвками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 645/4220/16-ц, провадження № 61-19921св18.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош-Стрельникова Тетяна Миколаївна, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош-Стрельникова Тетяна Миколаївна, залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 16 березня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна