єдиний унікальний номер справи 531/797/23
номер провадження 2/531/205/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Степаненко Оксани Володимирівни про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Степаненко О.В. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якому просить: визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 ; припинити стягнення з позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 на користь відповідачки; стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини її доходу.

Ухвалою судді від 20 квітня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 31 травня 2023 року.

03 травня 2023 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі судового наказу №531/1545/18, виданого Карлівським районним судом Полтавської області 16 жовтня 2019 року, про стягнення аліментів у виконавчому провадженні №60338557, що перебуває на виконанні Карлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській обалсті, до набрання законної сили судовим рішенням по справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що судовим наказом Карлівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2018 року у справі №531/1545/18 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів щомісячного доходу ОСОБА_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 01 жовтня 2018 року року щомісячно. Постановою головного державного виконавця Карлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, на підставі судового наказу №531/1545/18, виданого Карлівським районним судом Полтавської області 16 жовтня 2018 року, 17 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження №60338557. З січня 2022 року діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з позивачем та перебувають на його повному утриманні, але, разом з тим, йому нараховуються аліменти на утримання дитини та він їх сплачує. Таким чином, весь тягар утримання дітей покладений виключно на батька. Тому ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з ним, звільнення його від сплати аліментів та стягнення аліментів з матері. Вважає, що у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог, припинення стягнення аліментів має бути з дати звернення до суду з позовом, а саме з 28 березня 2023 року, а тому є ризик неможливості виконання рішення суду, так як до набрання законної сили даного рішення, згідно постанови державного виконавця, здійснюється постійне відрахування аліментів із заробітної плати позивача, що будуть стягнуті з 28 березня 2023 року.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову з додатками, а також матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Положеннями статті 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову та зазначається, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. (ч. 10 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 02 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Дорани проти Ірландії» від 31 липня 2003 року зазначено, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Пунктом 6 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Отже, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судом як захід забезпечення позову при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Тобто, такий вид забезпечення може бути застосований для забезпечення позову лише при оскарженні виконавчого документа.

Із поданого ОСОБА_1 через свого представника позову та із заяви про забезпечення позову вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_5 виник спір, предметом якого є: визначення місця проживання дітей; припинення стягнення аліментів, оскільки діти проживають з позивачем і він повністю утримує їх; стягнення аліментів з матері. Зі змісту позову вбачається, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і разом з ним без реєстрації проживають діти, згідно акту обстеження умов проживання від 05 лютого 2023 року. Відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 проводиться Карлівським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №60338557 з примусового виконання судового наказу №531/1545/18, виданого Карлівським районним судом Полтавської області 16 жовтня 2018 року, який набрав законної сили.

Відповідно до приписів пункту 9 статті 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією з засад судочинства.

Згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Зупинення виплат аліментів на утримання дитини за виконавчим провадженням №60338557, фактично зупинить виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що в свою чергу призведе до порушення гарантованого державою права інших учасників виконавчого провадження на своєчасне виконання рішення суду.

Метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала відповідне клопотання, інших осіб, які є учасниками справи, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням судового рішення.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Саме така позиція викладена і в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року по справі №950/2492/19, провадження №61-11673ск20.

В даному випадку позивач фактично просить зупинити виконання судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, яке набрало законної сили, що суперечить гарантованому Конституцією України принципу обов`язковості судових рішень.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 352, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Степаненко Оксани Володимирівни про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги або через Карлівський районний суд Полтавської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя