Провадження № 2/554/1107/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Проскурня Я.О.,

за участю учасників справи:

представники позивача ОСОБА_1 : адвокат Ткаченко А.В., адвокат Нестеренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 101478,83 гривень та судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 19.08.2003 року позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було задоволено повністю та стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки, починаючи з 26.06.2003 року і до досягнення дитиною повноліття.

В добровільному порядку боржник відмовився від виконання даного обов`язку та, з метою примусового виконання, ОСОБА_1 25.09.2003 року був отриманий виконавчий лист №АЕ-40, виданий Семенівським районним судом Полтавської області, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2003 року і до повноліття дитини.

По виконанню даного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження №39067724, яке, станом на сьогоднішній день, не завершене та перебуває на виконанні у державного виконавця Литвина А. Київського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). ОСОБА_2 продовжує умисно не виконувати рішення суду, що набрало законної сили, та перешкоджає його виконанню. Станом на 01.07.2022 року загальний обсяг заборгованості по сплаті аліментів сягає 101478,83 гривень.

Станом на день подачі даної позовної заяви до суду відповідач продовжує ухилятися від сплати аліментів на утримання доньки.

Згідно розрахунку неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти (з лютого 2015 року), до дня подачі позовної заяви до суду (15.09.2022 року), загальний розмір пені (неустойки) за прострочення зі сплати аліментів на утримання доньки на момент подачі позову становить 1 938 553,24 гривень.

З врахуванням положень ст.196 ч.1 СК України, розмір пені (неустойки) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підлягає стягненню, становить 101 478,83 гривень.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 25.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що рішенням Семенівського районного суду Полтавської області по справі №547/955/21 від 12.01.2022 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26.04.2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 5000 грн., відмовлено у стягненні неустойки (пені) у більшому розмірі 27858,43 гривень. Отже, позивач намагається повторно за цей період стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів. Дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи із серпня 2018 року та по сьогоднішній день проживає з відповідачем та перебуває на повному матеріальному забезпеченні. Зауважує, що постановою від 15.09.2022 року кримінальне провадження за №0000380 від 05.08.2022 року відносно відповідача за ч.1 ст.164 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (а.с.51).

Представниками позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій адвокати просили позов задовольнити. Зазначили, що проти факту проживання доньки із вересня 2018 року стороною позивача не заперечується та звертають увагу на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла ще задовго до вересня 2018 року, а тому наявність рішень районного та апеляційного суду не може бути підставою ні для закриття провадження у справі, ні для відмови у задоволенні позову. Період, за який був зроблений розрахунок заборгованості неустойки/пені в даному позові становив з 01.02.2015 року по 01.09.2019 року. Позовними вимогами ОСОБА_1 в позовній заяві, поданій до суду 19.09.2022 року, є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 101478,83 гривень за період, який охоплює і розмір заборгованості і до 01.02.2015 року та до моменту подачі позову (19.09.2022 року) до суду (а.с.62-64).

Стороною позивача надано до суду уточнений розрахунок неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів (за період з 01.09.2019 року по 19.09.2022 року), згідно якого розмір пені складає 1 130 474,17 гривень. Відповідно до ч.1 ст.196 СК Україн, розмір пені (неустойки), що підлягає стягненню становить 101478,83 гривень (а.с.102).

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко А.В. в судовому засіданні позов підтримала, просила вимоги задовольнити. Зазначила, що з 2003 року жодної копійки не було сплачено відповідачем, є кримінальне провадження, просить стягнути пеню у розмірі заборгованості.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нестеренко Н.М. в судовому засіданні позов підтримала, просила вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судових засіданнях 10.02.2023 року та 27.02.2023 року просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що дочка з вересня 2018 року проживає з ним, він її утримує. На теперішній час донька з юристом вирішує можливість перерахування заборгованості по аліментах на свою користь. У вересні 2022 року кримінальне провадження закрито. Гроші він особисто в руки віддавав позивачу. Рішенням суду з нього вже стягнута пеня за весь період, з розрахунком боргу по аліментах він згоден.

Суд, заслухавши представників позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).

Судом встановлено, що постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 19.08.2003 року стягнуто з ОСОБА_2 , 1977 року народження, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісяця, але не менше половини встановленого неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 26.06.2003 року і до досягнення повноліття дитини (а.с.12).

Державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Міняйло О.Г. від 25.07.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №АЕ-40 (ВП №39067724), виданого 25.09.2003 року Семенівським районним судом Полтавської області (а.с.15 постанова; а.с.13-14 виконавчий лист).

Згідно розрахунку по ВП №39067724, станом на 01.07.2022 року загальний обсяг заборгованості по сплаті аліментів становить 101478,83 гривень (а.с.20-21).

Відповідно розрахунку сторони позивача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 становить за період до 01.02.2015 року - 337 316,02 гривень, загальний розмір пені (неустойки) за прострочення зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент подачі позову становить 1 938 553,24 гривень.

Згідно уточненого розрахунку сторони позивача, неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів (за період з 01.09.2019 року по 19.09.2022 року) складає 1 130 474,17 гривень. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, розмір пені (неустойки), що підлягає стягненню, становить 101478,83 гривень (а.с.102).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції України має зворотну дію в часі. (Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18).

Відповідно до ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування обмежується виключно розміром, який становить 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1- нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2- нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач стверджує, що відповідач має сплатити їй суму пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 101 478,83 гривень.

Відповідач заперечує проти вимог, оскільки донька з вересня 2018 року проживає з ним, знаходиться на його утриманні, досягла повноліття та судами вже вирішено питання про стягнення пені за вказаний період.

Суд вважає доводи відповідача слушними, а позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно рішення Семенівського районного суду Полтавської області по справі №547/955/21 від 12.01.2022 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26.04.2022 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 5000 грн., відмовлено у стягненні неустойки (пені) у більшому розмірі 27858,43 гривень (а.с.55-58).

Судами враховано, що дочка ОСОБА_4 з вересня 2018 року проживає з відповідачем у м. Полтава, де навчається у ВУЗі, і досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто більше року протягом якого на користь позивача мають стягуватися аліменти для дочки, дочка проживає із їх платником (батьком) і, поза розумним сумнівом фактично перебуває на його утриманні (забезпечення житлом, побутових та навчальних потреб тощо), та з урахуванням вказаного сімейного стану платника аліментів зменшено розмір неустойки до 5000,00 грн. Звернено увагу на те, що заборгованість за аліментами виникла та існувала протягом лютого 2015 року серпня 2019 року, а позивач звернулася із позовом до суду у листопаді 2021 року, тобто більш як через 2 роки після закінчення терміну сплати аліментів для неповнолітньої дочки і більш як через 6 років з дня виникнення заборгованості за аліментами.

Таким чином, судовими рішеннями фактично вже вирішено питання про стягнення неустойки(пені), заявлене в позовній заяві від 16.09.2022 року.

Крім того, в даній справі позивач ОСОБА_1 , уточнивши розрахунок, вважає, що відповідач повинен їй сплатити неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2019 року по 19.09.2022 року, тобто за той час, за котрий дочка ОСОБА_3 вже проживала з відповідачем та перебувала на його утриманні (забезпечення житлом, побутових та навчальних потреб тощо).

Отже, суд вважає такі посилання ОСОБА_1 юридично неспроможними, а позовні вимоги - безпідставними та необґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,256,258,259,263-265,267,268 ЦПК України, ст.ст. 180,195,196 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини -залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 14.03.2023 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Суддя А.М.Чуванова