Справа № 638/1559/21
Провадження № 2/638/576/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі- продажу частки житлового будинку недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2021 до Дзержинського районного суду міста Харкова звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі- продажу частки житлового будинку недійсним. В обґрунтування позову зазначено, що право власності на 52/100 частини житлового будинку літ «А-1», розташованого за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 . У період з 2004 по 2006 роки ОСОБА_1 для поліпшення своїх житлових умов побудувала за цією ж адресою житловий будинок літ. «И-2», загальною площею 151,9 кв.м., житловою площею 105,5 кв.м. 19.03.2012 рішенням суду за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок літ. «И-2». 19.03.2012 рішенням суду здійснено перерозподіл земельної ділянки, за адресою АДРЕСА_1 . 20.12.2012 право власності на 52/100 частини житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 27,8 кв.м., загальною площею 44,7 кв.м. та житловий будинок з прибудовами лт «И-2» житловою площею 105,5 кв.м., загальною площею 151,9 кв.м. сараю літ. «З», перейшло від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом. Інша 48/100 частина житлового будинку з надвірними будинку з надвірними будівлями зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення суду. 18.01.2021 до її матері ОСОБА_2 звернулась з смс повідомленням на вайбер представник співвласника ОСОБА_5 діючий на підставі довіреності, з пропозицією придбати належну 48/100 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Також в листі пропозиції було надано опис об`єкту нерухомого майна, яку їй пропонують придбати. Таким чином їй було запропоновано придбати 48/100 частини житлового будинку, в які входять також і належна їй будівля. При ознайомлені з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що їй не тільки пропонують придбати належний житловий будинок літ «И-2», але також не правильно зазначена загальна площа 97,1 кв.м. загальна площа, 71,6 кв.м. житлова площа. Позивач вказує, що спірним будинком користується тільки вона та жодна особа не мала можливості здійснити його обмір та проникнути до нього. Реєстрації права власності за ОСОБА_4 була здійснена на підставі підробленого технічного паспорту з неіснуючими будинками та площами. На думку позивача, своєю пропозицією співвласник будинку не визнає право власності на житловий будинок літ «И-2», що порушує право власності. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок. 25.01.2021 до будинку літ А-1 прибув ОСОБА_3 , який представився новим власником 48/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, на підставі договору купівлі- продажу. Цим договором порушені право особистої власності на житловий будинок літ И-2 з терасою літ и-1 та прибудовою літ И, оскільки згідно рішення суду право власності на вказаний будинок в цілому визнано за нею. У договорі купівлі- продажу неправильно визначені загальні та житлові площі обох будинків, що підтверджується відповідними технічними паспортами. У Верховному Суду розглядається спір щодо 48/100 частин будинку. Співвласник ОСОБА_2 не отримувала повідомлення про продаж майна, оскільки не мешкає за вказаною адресою. Приватним нотаріусом було особисто знято обтяження. 29.01.2021між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про розірвання договору дарування частини житлового будинку та зареєстровано право власності на 52/100 частину житлового будинку за ОСОБА_6 . До державного реєстру прав власності на нерухоме майно внесені дійсні відомості про площі житлових будинків. Проте, у документах що підтверджує право власності на відповідача ОСОБА_3 на 48/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями на даний час вказані неправильні відомості щодо площі обох будівель. У зв`язку з тим, що зазначеним договором купівлі- продажу порушені права позивачів, вони просять визнати недійсним договір купівлі- продажу 48/100 часток житлових будинків літ. «А-1», загальною площею 99,5 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м. та літ «И-2», загальною площею 97,1 кв.м., житловою площею 71,6 кв.м. з надвірними будівлями, розташованими за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., №41 між сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (том 1 а.с. 35-39).

15.02.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження 48/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., реєстраційний номер №41, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (том 1 а.с. 77-78).

02.03.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою суду витребувано докази (том 1 а.с. 84-85).

27.05.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (том 1 а.с. 158).

Розпорядженням керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.10.2022 №02-06/109, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи (том 2 а.с. 9).

25.10.2022 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Семіряд І.В. (том 2 а.с. 10).

26.10.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова призначено у справі підготовче засідання (том 2 а.с. 12).

21.11.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова підготовче засідання у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (том 2 а.с. 25).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, 20.11.2022, 10.12.2022 та 26.01.2023 від позивачів надійшли заяви до суду, в яких останні просять суд відкласти розгляд справи до закінчення воєнного стану на території України. Зазначають, що перебувають за межами України, мають статус біженця. Представник ОСОБА_7 також знаходиться за межами України.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05.07.2004 купила 52/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Грузковою Ю.В., зареєстровано в реєстрі за №3233 (том 1 а.с.9).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.03.2012 №2/2011/442/2012 визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. И-2 з терасою літ. и1 та прибудовою літ. И, розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 151,9 кв.м, житловою площею 105,5 кв.м (том 1 а.с.10).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.03.2012 №2/2011/429/2012 здійснено перерозподіл земельної ділянки, площею 559 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 та перебуває у володіння та користування ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (том 1 а.с. 11-12).

20.12.2012 ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 52/100 частини житлових будинків з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування частини житлових будинків, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Єніною Л.В., зареєстровано в реєстрі за №3089 (том 1 а.с. 13).

29.01.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про розірвання договору дарування частини житлових будинків, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Єніною Л.В (том 1 а.с. 14).

З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.06.2020 №212494019 вбачається, що 48/100 будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 (том 1 а.с.20).

З копії договору купівлі- продажу від 21.01.2021 вбачається, що ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_3 48/100 часток у праві спільної часткової власності на житлові будинки літ. А-1 загальною площею 99,5 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., літ. И-2 загальною площею 97,1 кв.м., житловою площею 71,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., зареєстровано у реєстрі за №41 (том 1 а.с. 24, а.с. 109-110).

На думку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 цим договором купівлі- продажу, укладеним ОСОБА_4 та ОСОБА_3 порушено їх право власності у зв`язку з чим вважають договір недійсним.

Вимогу про визнання правочину недійсним може заявити особа, яка не є стороною відповідного правочину, однак має самостійний охоронюваний законом інтерес (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц (пункт 58); від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц (пункт 42); від 19 лютого 2020 року у справі № 387/515/18 (пункт 49)).

Відповідно до статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони - право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Відповідно до статті 657 ЦК України обов`язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна є укладення його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України; зокрема, відповідно до її частини п`ятої правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як на підставу недійсності правочину позивачі вказують, що реєстрація права власності за ОСОБА_4 на 48/100 часток житлового будинку, які остання передала у власність на підставі договору купівлі - продажу, відбулась на підставі підробного технічного паспорту з неіснуючими будинками та площами.

З документів, на підставі яких здійснювалось посвідчення договору купівлі- продажу 48/100 частин спірного будинку, які надані приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що при посвідченні спірного договору купівлі- продажу нотаріусу були надані копія рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 №638/11783/14-ц, копія постанови Харківського апеляційного суду від 22.05.2019 №638/11783/14-ц, довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 21.01.2021, заяви, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 21.01.2021, копія листа пропозиції повідомлення, копія повідомлення про доставку, довіреність, інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей, копії паспортів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду ОСОБА_3 , інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2021, інформація з Єдиного реєстру боржників.

Тобто, при посвідчені спірного договору купівлі- продажу нотаріусом не використовувався технічний паспорт.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 , ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2022, було витребувано з КП «Харківське міське БТІ» належним чином завірену копію матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

На адресу суду КП «ХМ БТІ» за вихідним №127/04-12/23 від 18.01.2023 було надіслано копію матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

З супровідного листа КП «ХМ БТІ» вбачається, що відповідно до п. 1.4 Інстукції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5773 технічна інвентаризація об`єктів нерухомого майна проводиться суб`єктами господарювання, у складі яких працює один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію у Мінрегіоні України та отримали кваліфікаційний сертифікат. Тобто, починаючи з січня 2013 КП «ХМ БТІ» не є монополістом з проведення робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, оскільки проведення таких робіт та виготовлення технічних паспортів на відповідні об`єкти нерухомого майна є екстериторіальним та здійснюється будь-яким суб`єктом господарювання, відповідальний виконавець якого пройшло професійну атестацію та отримав кваліфікаційний сертифікат. Матеріали технічної інвентаризації, що містять інвентаризаційні справи на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться на зберіганні у КП «БТІ» на теперішній час можуть бути не актуальними. Інформація щодо права власності, яка є в наявності в інвентаризаційних справах на теперішній час також не є актуальною, оскільки зазначені матеріали містять реєстраційні відомості станом на 31.12.2012.

Як зазначають позивачі у позовній заяві, з приводу підробки технічних паспортів 25.01.2021 подано повідомлення про злочин до правоохоронних органів.

Разом з тим, жодного доказу цим обставинам суду не надано.

Тобто, станом день розгляду справи суду не надано доказів того, що договір купівлі- продажу було посвідчено на підставі підробленого технічного паспорту.

Окрім того, як на підставу визнання договору купівлі- продажу недійсним позивачі посилаються на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №2/2011/442/2012 право власності на будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 в цілому визнано за позивачем та вказаний об`єкт перебуває на теперішній час у спорі, а саме на теперішній час відносно вказаних 48/100 частин будинку розглядається цивільна справа.

Разом з тим, як вбачається з копій судових рішень, які були надані нотаріусу при укладенні договору купівлі- продажу, так і містяться в Єдиному реєстрі судових рішень, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 у справі №638/11783/14-ц визнано заповіт, посвідчений 25.10.2013 приватним нотаріусом ХМНО Даньшиною К.І. під реєстровим № 2144 від імені ОСОБА_8 недійсним. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після ОСОБА_8 . Зазначене рішення суду першої інстанції постановою Харківського апеляційного суду від 22.05.2019 змінено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 48/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 . В іншій частині рішення суду залишено без змін. З судового рішення, яке міститься в Єдиному реєстрі судових рішень вбачається, що постановою Верховного Суду від 23.09.2021 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 в незміненій частині та постанову Харківського апеляційного суду від 22.05.2019 залишено без змін.

Отже, посилання позивачів, що на теперішній час щодо 48/100 частин житлового будинку існує спір не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а навпаки спростовані дослідженими доказами.

Також, позивачі посилаються на те, що приватним нотаріусом Малаховою Г.І. було особисто знято обтяження, яке накладено ухвалою суду. Разом з тим, як вбачається з ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2021 у справі №638/11783/14-ц заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.07.2014 по цивільній справі №638/11783/14-ц, а саме заборону вчиняти дій, пов`язані з оформленням права спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 , а саме на 52/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 на праві власності скасоване. Отже, заходи забезпечення позову, які були вжиті судом під час розгляду справи щодо спору про визнання заповіту недійсним, були скасовані судом після розгляду справи та набранням рішенням суду законної сили.

ОСОБА_2 вказує, що договір купівлі- продажу повинен бути визнано недійсним, оскільки вона не була належним чином повідомлена про продаж майна.

З наданої приватним нотаріусом копії договору купівлі продажу вбачається, що співвласник ОСОБА_2 належним чином повідомлена про продаж майна (пункт 6 спірного договору купівлі- продажу) (том 1 а.с.109 зворотна сторона).

Окрім того, з наданих приватним нотаріусом документів, вбачається, що при укладенні договору купівлі- продажу представником ОСОБА_4 було надано лист пропозицію повідомлення, з якого випливає, що ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_2 про намір продати належні їй на праві спільної часткової власності 48/100 частин об`єкту нерухомого майна за ціною 1760 000,00 грн (том 1 а.с. 128).

Пропозицію повідомлення отримано ОСОБА_2 21.11.2020 о 16-40 год, що підтверджується повідомленням «Спецкур`єр» (том 1 а.с. 129).

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 як співвласник спірного об`єкту нерухомості була належним чином повідомлена про продаж майна, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Також судом не можуть бути прийняті до уваги посилання ОСОБА_2 , що вона не є власником об`єкту нерухомості, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про розірвання договору дарування.

Так, з наданого позивачами копії договору про розірвання договору дарування частини житлового будинків вбачається, що він укладений 29.01.2021, з договору купівлі- продажу 21.01.2021, тобто договір про розірвання договору дарування укладено вже після укладення договору купівлі- продажу. Отже, на момент укладення договору купівлі- продажу ОСОБА_2 була співвласником будинку.

Отже, позивачами не доведено, що при укладенні договору купівлі- продажу було недодержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Ч.9 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадках ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволені позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

15.02.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження 48/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., реєстраційний номер №41, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101

У зв`язку з тим, що судом прийнято рішення про відмову у задоволені позову заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 158, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України ст. ст. 203, 204, 215, 626-628, 655, 657 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі- продажу частки житлового будинку недійсним - відмовити.

Заборону відчуження 48/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., реєстраційний номер №41, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка вжита ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.02.2021 №638/1559/21, 2-з/638/145/21 скасувати.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 06.02.2023.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Суддя І.В. Семіряд