Справа № 444/2470/22
Провадження № 2/444/108/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Проданова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Жовківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності, визнання права власності в порядку спадкування та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом та просять наступне. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (в тому числі 1/5 частина в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на середню земельну частку (пай) на території Жовківської міської ради (колись Туринківської сільської ради) розміром 1, 68 умовних кадастрових гектарів.

Мотивують свої позовні вимоги наступним.

Вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої залишилося спадкове майно: 1/5 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується рішенням Виконавчого комітету Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 30.12.2015 № 39. Спадкоємцем майна ОСОБА_4 є її син ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження останнього. Факт прийняття спадщини стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.05.2008 року, виданим Жовківською державною нотаріальною конторою. Вказують, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав до колгоспного типу двору головою якого була ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 07.02.1988 р., виданим виконавчим комітетом Нестеровської районної ради народних депутатів Львівської області. Спадщину на 1/5 частину згаданого вище житлового будинку прийняв ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.11.2020, виданим державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 30 грудня 2015 року № 39, таким вирішено розподілити частки бувшого колгоспного двору в АДРЕСА_1 за: 1. ОСОБА_5 , 1921 р.н., 1/5 частина; 2. ОСОБА_4 , 1928 р.н., сестра, 1/5 частина; 3. ОСОБА_1 , 1963 р.н., племінник, 1/5 частина; 4. ОСОБА_2 , 1969 р.н., племінниця , 1/5 частина; 5. ОСОБА_3 , 1989 р.н., родич, 1/5 частина.

Таким чином, стверджують, що всі вищевказані особи являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах, тобто по 1/5 частині кожен.

Вказують, що ОСОБА_2 зверталася до державного реєстратора прав на нерухоме майно з приводу реєстрації права власності на частку в майні колишнього колгоспного типу двору, однак реєстратором їй було відмовлено у реєстрації такого через зміни у законодавстві, що стверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29 грудня 2020 року.

Зазначають, що ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус Жовківської ДНК в письмовій формі відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки ОСОБА_4 такого права належним чином не зареєструвала, що стверджується листом Жовківської ДНК від 29 грудня 2020 року № 1522/01-16.

Вказують, що ОСОБА_4 з 1950 року по 1983 рік працювала в колгоспі ім. Я. Галана Туринківської сільської ради Нестеровського району, що стверджується трудовою книжкою колгоспника № 685. ОСОБА_4 отримала право на майновий пай в СГ ТзОВ «Туринка», який ОСОБА_1 прийняв у спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2008, виданого державним нотаріусом Жовківської ДНК.

Із вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син ОСОБА_1 , який проживає в с. Туринка. Спадкове майно на яке видане це свідоцтво складається з майнового паю в сумі 756 грн., який знаходиться у власності сільськогосподарського підприємства ТзОВ "Туринка" Жовківського району Львівської області і належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, виданого Туринківською сільською радою Жовківського району Львівської області 13 травня 2008 року за ЛВ № VI 341515.

Вказують, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Туринківської сільської ради про видачу йому сертифіката на середню земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_4 . Працівники сільської ради обіцяли йому «підняти» архівні документи і видати йому такий сертифікат, зазначивши, що такий є в наявності. Лише влітку 2022 року староста Л.Велика надала ОСОБА_1 копію рішення Туринківської сільської ради від 27.01.1994 «Про затвердження списків громадян, які мають право на отримання середньої земельної частки». Вивчивши дане рішення, ОСОБА_1 з`ясував, що його матері немає у списку пайовиків, хоча майновий пай його мати отримала. Відповідно до розрахунку середньої земельної частки на території Туринківської сільської ради така становить 1, 68 га без визначення зовнішніх меж на місцевості.

Стверджує, що його мама помилково не була включена в число пайовиків, тому він змушений звернутися до суду з приводу визнання в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай).

У зв`язку із вищенаведеним позивачі просять позов задовольнити.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 11.10.2022 було прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 07.11.2022 підготовче судове засідання у справі відкладено.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12.12.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Панюра Н.Ф. в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають, не заперечують проти задоволення такого.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області, в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечила.

Крім цього Жовківською ДНК направлено до суду копію спадкової справи № 568/2008 заведеної 15.05.2008 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (аркуші справи 43-59).

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника позивача ОСОБА_1 адвоката Панюри Н.Ф., представника відповідача Жовківської міської ради, представника третьої особи Жовківської ДНК, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані усіма ними заяви про розгляд справи у їх відсутності та висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону України, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до п. ґ) ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.07.2021 у справі N 274/3394/20 громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з ним - додатком до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання та видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів колективу сільськогосподарського підприємства з питань про внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у випадку ж недосягнення згоди розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну ділянку (пай) у колективному сільськогосподарському підприємстві.

Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві регулюється статутом підприємства.

Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивачів і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.

Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи положення статей 16, 25, 1216-1218, 1220, 1268 ЦК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивачів і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (в тому числі 1/5 частина в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ) право власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на середню земельну частку (пай) на території Жовківської міської ради (колись Туринківської сільської ради) розміром 1, 68 умовних кадастрових гектарів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ясиновський Р. Б.