Номер провадження: 22-ц/813/3196/23
Справа № 522/3549/22
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 травня 2022 року у складі судді Домусчі Л.В.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що 26.10.2021 вона звернулась до територіального органу Пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком згідно із ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Під час розгляду документів, доданих до заяви, не було взято до розрахунку трудову книжку НОМЕР_1 від 09.01.1984 та диплом НОМЕР_2 від 24.06.1983, через відсутність довідки про зміну прізвища (з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ).Також було зазначено, що потребує уточнення період роботи з 15.01.1991 по 11.08.1991, через те що дата наказу та дата звільнення має виправлення. В рішенні про відмову було зазначено, що дата звільнення та дата наказу має розбіжність та виправлення в період з 16.08.1991 по 29.12.1993. Тому, помилково було зазначено, що її страховий стаж становить 19 років 9 місяців 20 днів. Хоча до настання пенсійного віку вона зверталась до територіального органу Пенсійного фонду для взяття довідки про наявний страховий стаж, де було зазначено, що наявний страховий стаж в неї становить 39 років 2 місяці. Також, нею подано заяву 26.10.2021, а рішенням №40 від 01.11.2021 їй було відмовлено у призначенні пенсії, з яким вона ознайомилась 19.01.2022. Через довгу та помилкову відповідь від територіального пенсійного фонду, вона неодноразово зверталась до ГУ ПФУ. Згодом вона звернулась до Урядового контактного центру, які в свою чергу швидко відреагували на її звернення. Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ було повторно переглянуті її документи, що надані разом із заявою від 26.10.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та за результатами повторного розгляду документів рішення про відмову у призначенні пенсії № 40 від 01.11.2021 було скасовано. До страхового стажу були зараховані періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.01.1984, та період навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 24.06.1983 14.01.2022 було прийнято рішення про призначення пенсії за віком з 20.11.2021, яку обчислено як працюючій особі при страховому стажі 38 років 7 місяців (враховано по 30.09.2021). У зв`язку із неправомірними рішеннями відповідача, довгим та помилковим розглядом її заяви їй завдано моральної шкоди, які спричинили їй тяжкий психологічний шок у момент, коли вона дізналась про відмову у призначенні пенсії. Внаслідок чого вона звернулася до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №16» Одеської міської ради лікаря-невролога, кардіолога та сімейного лікаря. Лікарем-неврологом їй виписано рецепт ліків, які потрібні для покращення її загального стану здоров`я через неправомірне рішення відповідача, про що сформовано медичний висновок про тимчасову непрацездатність, а також виписку в якій прописано повний діагноз та те, що потрібно пройти курс лікування дорогими ліками для покращення загального стану. У зв`язку із неправомірним рішенням відповідача, довгим та помилковим розглядом її заяви їй завдано моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17 травня 2022 року з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стягнуто на користь ОСОБА_1 на відшкодуванняч моральної шкоди 3000 грн, в решті вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення, у задоволенні позову відмовити. Скарга обгрунтована тим, що судом не встанолений склад правопорушення, відсутній причинний зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача, завдання моральної шкоди не доведено. Суд не вправі досукати незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України, що тягне за собою дефіцит бюджету, органи Пенсійного фонду України є органами державної влади та діють в межах наданих поноважень, що і мало місце в випадку призначення пенсії позивачу.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 26.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

01.11.2021 року рішенням №40 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відповідно до вказаного рішення, за результатом розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами не взято розрахунку трудову книжку НОМЕР_1 від 09.01.1984 та диплом НОМЕР_2 від 24.06.1983, через відсутність довідки про зміну прізвища (з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ). Вказано що страховий стаж заявника становить 19 років 9 місяців 20 днів. Додатково повідомлено про потребу уточнення періоду роботи з 15.01.1991 по 29.12.1993, оскільки дата звільнення та дата наказу має розбіжність та виправлення.

ОСОБА_1 з рішенням №40 від 01.11.2021, яким їй було відмовлено, лише 19.01.2022, на її чисельні звернення, їй надавались листи, згідно яких листом ГУ ПФУ в Одеській області від 22.11.2021 21993-22475/3-02/8-1500/21 на звернення ОСОБА_1 повідомлено, що її пенсійна справа потребує додаткового вивчення та перевірки, про результати перевірки її буде повідомлено додатково.

Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 07.12.24475/3-02/8-1500/21 на звернення ОСОБА_1 повідомлено, шо ГУ ПФУ в Одеській області направлено лист від 30.11.2021 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про перегляд рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням до страхового стажу періодів роботи, що зазначені у трудовій книжці від 09.01.1984 НОМЕР_1 .

Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 14.01.28/3-02/8-1500/22 на звернення ОСОБА_1 повідомлено, шо відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно переглянуті документи, які надані разом із заявою від 26.10.2021 про призначення пенсії за віком та за результатами повторного розгляду документів рішення про відмову у призначенні пенсії №40 від 01.11.2021 скасовано. До страхового стажу зараховані періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , період навчання згідно диплому від 24.06.1983 НОМЕР_2 та прийнято рішення про призначення пенсії за віком з 20.11.2021, яку обчислено, як працюючій особі при страховому стажі 38 років 7 місяців (враховано по 30.09.2021), середньомісячній заробітній платі 8059,20 грн., визначеній за період з 01.07.2000 по 30.09.2021, згідно даних персоніфікованого обліку та її розмір становить 4035,17 грн. та доплату за період з 20.11.2021 по 31.01.2022 в сумі 9549,90 грн., яку буде нараховано на особовий рахунок АБ «Південний» на лютий поточного року, число виплати 21.

Згідно довідки Управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань перерахунків пенсій №13 ГУ ПФУ в Одеській області про наявний страховий стаж ОСОБА_1 вбачається, що дата, з якої позивачка матиме право на пенсійну виплату 20.11.2021.

Позивачка посилалась на завдання їй моральної шкоди неправомірним рішенням відповідача від 01.11.2021, у зв`язку з чим вона зазнала хвилювання і страждання, нервового стресу і довгим та помилковим розглядом її заяви про призначення їй пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що з вини відповідача позивачка з 26.10.2021 не отримувала пенсію за віком, на яку вона має право, право на відшкодування моральної шкоди передбачено ст.1167 ЦК України, крім того, до виниклих відносин підлягають застосуванню вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практика Європейського суду.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду неможна, виходячи з наступного.

У статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З огляду на статті 1166, 1167 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Тобто, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Згідно з пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року N 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до частини другої статті 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Статтею 73 цього Закону визначений вичерпний перелік цілей, на які використовуються кошти Пенсійного фонду України, і встановлено заборону використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Відшкодування моральної шкоди цим Законом не передбачено.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що не має законодавчих та інших правових підстав щодо виплати з коштів Пенсійного фонду України будь-яких відшкодувань моральної шкоди, так як бюджетом Пенсійного фонду України, який кожного року затверджується Кабінетом Міністрів України, не передбачено витрат на зазначені цілі.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року N 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

Згідно з частиною другої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року N 845.

Згідно з пунктом 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Зважаючи на наведене, у разі завдання шкоди державним органом, яким у цьому випадку є орган Пенсійного фонду, вимога про відшкодування шкоди має бути заявлена також до держави Україна.

Стягуючи кошти з Головного управління ПФУ в Одеській області, суд не врахував, що шкода, завдана органами Пенсійного фонду України, компенсується за рахунок державного бюджету, а відповідне рішення суду виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

ОСОБА_1 у цій справі не пред`являла позов до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду про часткове задоволення позову не можна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка поивнна відповідати за позовом суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за кллопотанням позиваач замінює первісного відповідача надежним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пред`явлення вимог лише до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області без залучення до участі в справі Державної казначейської служби України у випадку задоволення позову унеможливлює стягнення відшкодування шкоди з держави.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, безпідставно поклав відповідальність щодо відшкодування моральної шкоди на Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області.

За змістом 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задволенні позову через незалучення належного відповідача до участі у справі, що не позбавляє позивача права повторного звернення із позовом до належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 травня 2022 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: