Справа № 944/4012/22
Провадження №2/944/417/23
/про закриття провадження/
09.01.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Матвіїва І.М.
з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
У провадженні судді Яворівського районного суду Львівської області перебувала вищезазначена цивільна справа.
У зв`язку із настанням обставин, які унеможливлюють здійснення повноважень суддею Яворівського районного суду Львівської області Білецькою М.О. а саме довготривалою непрацездатністю, відповідно до розпорядження керівника апарату №235 від 23.12.2022 року «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» цивільну справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було розподілено та передано на розгляд судді Матвіїву І.М.
05.01.2023 представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду заяву, в якій просить закрити провадження по справі, а також повернути оплачений судовий збір з державного бюджету.
Дослідивши зміст поданої заяви суд дійшов висновку.
За приписами ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання.
Зі змісту поданої стороною позивача заяви про закриття провадження у справі вбачається, що у зв`язку з тим, що станом на 04.01.2023 відповідачем заборгованість перед позивачем повністю сплачена, позивач просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Таким чином, враховуючи те, що позивач подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору після відкриття провадження у даній справі, що є процесуальним правом сторони позивача, дана заява не суперечить вимогам закону, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, суд дійшов переконання про задоволення заяви позивача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки звернення до суду із даною заявою є проявом принципу диспозитивності цивільного судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст.255 ЦПК України..
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Згідно з п.2 ч.1ст. 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.
Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Таким чином, сама по собі сплата відповідачем заборгованості за договором після відкриття провадження у справі, не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому суд не має визначених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1ст. 255 ЦПК України.
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 року у справі N 13/51-04, провадження N 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Таким чином, застосування п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України щодо закриття провадження у справі можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення.
З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
За таких обставин закриття провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1ст. 255 ЦПК України можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно з ст.200 ЦПК України, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової угоди, визначених ст.ст.206,207 ЦПК України.
Стосовно повернення судового збору суд враховує наступне.
В заяві про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору позивач просить постановити ухвалу про повернення судового збору за подачу позовної заяви.
Вимоги до форми та змісту клопотання про повернення судового збору визначені ст.183 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з ч.2 ст.133 ЦПК України порядок повернення судового збору встановлюється законом.
Згідно з ч.2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Отже, саме по собі подання заяви про закриття провадження у справі не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Оскільки подання заяви про закриття провадження у справі є правом позивача, яке не може бути обмежено судом, то заява позивача підлягає задоволенню.
Згідно ст.1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Відповідно до частини першої ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачений виключний перелік підстав, за яких сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.
Так сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Окрім цього, ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у випадках, установлених п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" - повністю.
Частиною 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
Отже, враховуючи викладене та оскільки згідно ст.13 ЦПК України сторони вправі розпоряджатись процесуальними правами на власний розсуд, суд доходить висновку про можливість закриття провадження у справі на підставі поданої заяви позивачем.
Таким чином, сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн підлягає поверненню позивачу.
Враховуючи те, що суд прийшов до переконання про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, суд дійшов висновку, що сплачені кошти на оплату судового збору підлягають поверненню у зв`язку закриттям провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.10, 13, 43, 175, 185, 255, 258-260, 263, 272, 273, 353 ЦПК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір" суд,
Заяву представника Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» про закриття провадження по справі задовольнити.
Закрити провадження по справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, КОД , МФО 305299.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя І.М.Матвіїв