ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-о-51/09 Номер провадження 22-ц/814/2084/23Головуючий у 1-й інстанції Личковаха О.О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2009 року у складі судді Личковахи О. О.

у цивільній справі за заявою прокурора Хорольського району про визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и в:

У 2009 році прокурор Хорольського району Полтавської області звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області із заявою в порядку окремого провадження про визнання відумерлою та передачу у власність територіальній громаді (комунальну власність) Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0084359 належало 3,20 умовних кадастрових гектарів на території Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, а згідно проекту організації території земельних часток (паїв) та їх розмір по власника на ділянці приватизації колишнього КСП ім. Калініна в межах Трубайцівської сільської ради ОСОБА_2 належала земельна частка (пай) № НОМЕР_1 площею 2,18 га ріллі. Крім того, згідно довідки № 214 від 28.11.2008, виданої Трубайцівською сільською радою померлому ОСОБА_2 належав майновий пай в сумі 11 757 грн.

Указував, що однією з підстав припинення права власності на земельну ділянку є смерть власника та відсутність у нього спадкоємця. Оскільки тривалий час органи місцевого самоврядування не мають права розпоряджатися земельною ділянкою, що належала померлому ОСОБА_2 , внаслідок чого до місцевого бюджету не надходять кошти на розвиток регіону, прокурор змушений звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2009 року заяву прокурора Хорольського району Полтавської області про визнання спадщини відумерлою задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, що залишилась після померлого ОСОБА_2 , який проживав за адресою: с . Трубайці Хорольського району Полтавської області.

Передано у власність територіальної громади (комунальну власність) Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області земельну ділянку, яка знаходиться на території Трубайцівської сільської ради Хорольського району та належала померлому ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0084359, розміром 3,20 умовних кадастрових гектарів на території КСП ім. Калініна, уточнений розмір якої згідно проекту організації території земельних частко (паїв) та їх розмірі по власника ділянці приватизації колишнього КСП ім. Калініна в межах Трубайцівської сільської ради складає 2,18 га ріллі, та передано майнову частку (пай) в сумі 11 757 грн.

26 вересня 2022 року ОСОБА_1 , який не брав участі у розгляді справи, подав апеляційну скаргу на дане судове рішення та, вказуючи, що суд першої інстанції вирішив питання про його права, інтереси та обов`язки, як спадкоємця ОСОБА_2 , просив скасувати рішення суду першої інстанції з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви прокурора про визнання спадщини відумерлою за безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та фактично прийняв спадщину, що підтверджено рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 08.12.2021 у справі № 648/2522/21, й має право на спірне спадкове майно, що спростовує висновки суду про відумерлість спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Лубенської окружної прокуратури просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану та безпідставну.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2022 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-о-51/09 за позовною заявою прокурора Хорольського району про визнання спадщини відумерлою.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина.

На підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0084359, розміром 3,20 умовних кадастрових гектарів на території КСП ім. Калініна, уточнений розмір якої згідно проекту організації території земельних часток (паїв) та їх розмірі по власника ділянці приватизації колишнього КСП ім. Калініна в межах Трубайцівської сільської ради складає 2,18 га ріллі, на час відкриття спадщини померлому належало право на вказану земельну частку (пай), а також право на майновий пай в сумі 11 757 грн згідно довідки Трубайцівської сільської ради Хорольського району № 214 від 28.11.2008.

Задовольняючи заяву прокурора, суд першої інстанції виходив з наявності визначених статтею 1277 ЦК України правових підстав для визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна до територіальної громади за місцем відкриття спадщини, що є помилковим, таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права і встановленим фактичним обставинам справи.

Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Відповідно до пунктів 1, 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Проте, судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 - більше ніж за один рік до набрання чинності Цивільним кодексом України, 2003 року, а отже, норми статті 1277 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

На час відкриття спадщини ОСОБА_2 діяв Цивільний кодекс УРСР 1963 року, яким не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Пунктом 5 частини першої статті 555 ЦК УРСР 1963 року було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщини. Строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави, положеннями Розділу VII. Спадкове право ЦК УРСР не обмежувався.

Згідно статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР).

Діями, що свідчать про прийняття спадщини, статтею 549 ЦК УРСР визнавалось фактичний вступ спадкоємцем в управління або володіння спадковим майном або подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Такі дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким згідно статті 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

По справі встановлено, що апелянт ОСОБА_1 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 04.10.1975 Трубайцівською сільською радою Хорольського району Полтавської області на підставі актового запису за № 11 від 04.10.1975 (а. с. 8).

Згідно довідки виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області № 04-08/2046 від 14.09.2022 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Спільно з ним на момент його смерті був зареєстрований та проживав син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 10).

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 11 січня 2022 року, встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном з дня відкриття спадщини (а. с. 12-15).

Листом Хорольської державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 14.09.2022 вих. № 541/01-16 повідомлено ОСОБА_1 про неможливість вирішення нотаріусом питання про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки після набрання законної сили рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2009 року, земля, що належала померлому ОСОБА_2 , перейшла у власність територіальної громади (комунальну власність) Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яка після зміни адміністративно-територіального устрою на даний час входить до Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області (а. с. 16).

Вказані обставини свідчать про те, що на час відкриття спірної спадщини у ОСОБА_2 був спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після померлого батька в порядку, встановленому пунктом 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР, та така спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини, що виключає перехід спадщини до держави.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не врахував, що при вирішенні спору про спадкування, спадщина по якому відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судом норм ЦК України 2003 року. При цьому застосовується чинне на час відкриття спадщини законодавство, зокрема, ЦК України 1963 року, яким не передбачено визнання спадщини відумерлою та встановлено можливість прийняття спадщини спадкоємцем шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, що залишилось поза увагою районного суду.

Неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви прокурора Хорольського району про визнання спадщини ОСОБА_2 відумерлою.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2009 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви прокурора Хорольського району про визнання спадщини відумерлою - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна