П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 372/2/22

Номер провадження 22-ц/824/218/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А..,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Проць Т.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що встановлено у відповідному періоді, щомісячно від дня звернення до суду і до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку або завершення навчання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 серпня 2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09 липня 2020 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , розірвано.

Судовим наказом Залізничного районного суду міста Львова від 11 вересня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

11 червня 2021 року позивача зараховано на програму «Фаундейшн» за спеціальністю «Економіка та Бізнес» Амстердамського університету (Нідерланди) на навчальний рік з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року.

До моменту переїзду на навчання в Амстердам позивач постійно проживав разом з матір`ю та сестрою в смт. Козин, Обухівського району Київської області та повністю знаходився на утриманні матері. Оскільки позивач навчається на денній формі, стипендії не отримує, самостійного заробітку не має, постала потреба в матеріальній допомозі з боку батька, так як батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Потреба в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням полягає у необхідності отримання коштів для проїзду до місця навчання, проживання, придбання одягу, харчування, канцелярії та підручників, тощо. Мати позивача, ОСОБА_4 оплачує вартість навчання та квитки на проїзд до місця навчання, надає йому кошти на проживання та харчування. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, є засновником кількох товариств, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на його утримання, оскільки обов`язок щодо утримання дитини має покладатись не тільки на матір, а й на батька.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року(а.с. 138-143) позовні вимоги ОСОБА_3 , задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , як на повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22 грудня 2021 року до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку або закінчення навчання в залежності від того яка подія настане раніше.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 15 серпня 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направила апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що представником відповідача було направлено на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. Проте, вказане клопотання не було розглянуто судом та проведено розгляд справи у відсутність відповідача. Також, судом не було розглянуто клопотання відповідача про примирення за участю судді та додатковій перевірці повноважень представника позивача. Крім того, представником відповідача були заявлені клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та залучення до участі у справі третю особу. Зі змісту протоколу судового засідання від 23 червня 2022 року вбачається, що судом було розглянуто клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, а клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження, вирішено не було. Натомість, в ухвалі Обухівського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року зазначено про розгляд обох вищевказаних клопотань.

На думку скаржника, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останній ухиляється від надання матеріальної допомоги на навчання позивача. Судом не взято до уваги, що скаржник надавав позивачу кошти при зустрічах. Скаржник за кредитні кошти повністю покриває витрати дітей, зокрема, покриває витрати позивача в добровільному порядку. Судом не перевірено, чи кошти сплачені за навчання позивача, є коштами від доходу матері останнього. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що мати позивача, в силу своїх доходів, дійсно могла б заплатити за навчання.

Скаржник зазначає, що у нього з позивачем склалися чудові відносини, які будувались на взаємній довірі. Скаржник ніколи не обділяв сина увагою, дарував йому подарунки. У вересні 2021 року скаржник особисто проводжав сина на навчання в Амстердам , а у аеропорту скаржник надав позивачу кошти для потреб, які в нього виникнуть, що підтверджується фотографіями. Та обставина, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. В свою чергу, задля надання матеріальної допомоги позивачу, скаржник використав кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку, тобто в повному обсязі здійснив добровільне матеріальне забезпечення свого сина на повний період його навчання. Крім того, у скаржника відсутні кошти для надання матеріальної допомоги позивачу, що підтверджується, зокрема, й довідкою щодо руху коштів по рахунку ФОП від 12 серпня 2022 року. Вказаний довідка не була надана відповідачем до суду першої інстанції, оскільки була отримана ним лише 12 серпня 2022 року. У зв`язку з наведеним, скаржник просить прийняти її до уваги під час перегляду оскаржуваного рішення суду. Також, скаржник вважав за необхідне надати до суду апеляційної інстанції наступні документи: довідку про доходи скаржника за період з жовтня 2021 року по липень 2022 рік, отриманий скаржником у серпні 2022 року; податкову декларацію, необхідність подання якої виникла 13 липня 2022 року; довідку про доходи з жовтня 2021 року по липень 2022 рік, необхідність подання якої, виникла після 13 липня 2022 року; податкову декларацію, що була отримана у серпні 2022 року. Вказані документи, на думку скаржника, підтверджують те, що останній не отримує жодних доходів вже тривалий час.

На думку скаржника, судом першої інстанції було не правильно надано оцінку доказам, наявним в матеріалах справи. Крім того, судом не взято до уваги, що станом на день ухвалення оскаржуваного рішення, позивач завершив своє навчання в університеті. Судом не встановлено матеріального становища позивача та реальну наявність потреби у матеріальній допомозі, шляхом її отримання в судовому порядку. Також, судом не досліджено працездатність відповідача та його матеріальне становище. Скаржник вважає, що позивач має можливість самостійно отримувати дохід, оскільки скаржник подарував останньому частину квартири та земельної ділянки. Позивач не довів існування юридичних фактів, які у своїй сукупності, надають право на стягнення аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

08 листопада 2022 року від позивача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з відповідними підтвердженнями про направлення його усім учасникам справи.

З вказаного відзиву вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Позивач зазначає, що 04 та 25 травня 2022 року відбулися судові засідання по даній справі, на яких, відповідач та його представник були відсутні. При цьому, відповідачем подавалися клопотання про відкладення розгляду справи. 09 червня 2022 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому виклав свою позицію щодо позовної заяви. Таким чином, твердження скаржника про порушення судом положень ст.ст. 43, 128, 223, 279 ЦПК України, є безпідставним. Посилання скаржника на те, що зазначення в тексі ухвали суду першої інстанції від 13 липня 2022 року про те, що: «Обухівський районний суд Київської області не здійснював розгляд клопотання про примирення за участю судді та в додатковій перевірці повноважень представника позивача», не відповідає дійсності та спростовується фактичними обставинами справи. Скаржником не надано доказів, крім копії платіжного доручення від 23 травня 2022 року, на підтвердження сплати аліментів. Скаржником наведено нові обставини та надано нові докази, які не заявлялися відповідачем та не долучалися до відзиву на позовну заяву. Обґрунтування того, що докази мали б бути подані в судовому засіданні саме 13 липня 2022 року, з посиланням на норми чинного законодавства України, скаржником не зазначено. Також, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач надавав позивачу будь-які кошти.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача, який продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька - відповідача, порушено, у зв`язку з чим, воно підлягає судовому захисту.Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, враховуючи, що на період навчання він не має самостійного заробітку, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батька, який зобов`язаний утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції (а.с. 05).

Як вбачається з копії підтвердження про зарахування, перекладеного з англійської мови на українську мову та засвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук І.І. справжність підпису перекладача в тому, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер студента: НОМЕР_2 зарахований до програми Фаундейшн за спеціальністю Економіка та Бізнес Амстердамського університету на навчальний рік з 1 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року (09-11).

Згідно підтвердження статусу студента від 09 грудня 2021 року наданого підрозділом Амстердамського університету, ОСОБА_8 зараховано студентом денної форми навчання за програмою ОНКАМПУС Амстердам (ONCAMPUS Amserdam) до Амстердамського університету на денну форму навчання дата початку навчання 20 вересня 2021 року по 05 червня 2022 року (а.с. 12-13).

З витягу №1854-11 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданого центром надання адміністративних послуг Козинської селищної ради за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (а.с. 19).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 липня 2020 року у справі № 372/3699/19 (а.с. 20-21), яке постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року залишено без змін (а.с. 22-27), шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , розірвано (а.с. 20-21).

11 вересня 2020 року Залізничним районним судом міста Львова у справі № 462/4500/20 видано судовий наказ, яким вирішено стягувати із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 28 липня 2020 року (а.с. 28).

Згідно довідки ТОВ «Девелопмент Консалтинг Компані», дохід ОСОБА_2 за період з 01 грудня 2019 року по 32 травня 2020 року склав 150000 грн. (а.с. 33).

Згідно платежу № 2167877 від 23 травня 2022 року, ОСОБА_2 перерахував на рахунок Обухівського ВДВС в Київській області Обухівського району ЦМУМЮ (м. Київ) аліменти на утримання дітей згідно довідки розрахунку від 11 травня 2022 року, у сумі 14 415 грн. (а.с. 94).

Згідно протоколу № 04-08/20 загальних зборів Учасників (засновників) ПП «Юридична фірма «Писаренко і партнери» від 04 серпня 2020 року, ОСОБА_2 є директором зазначеного підприємства (а.с. 104-107).

Згідно листа ДПІ ГУ ДПС у Львівській області від 22 листопада 2021 року, ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем (а.с. 108).

Так, відповідно до положень статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 199 Сімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників), крім того, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати, зокрема, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

За змістом ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та неповнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З матеріалів справи вбачається, що на день звернення до суду, повнолітній син відповідача, не досяг 23 років, навчається у Амстердамському університеті на денній формі навчання за спеціальністю Економіка та Бізнес, не працює, оскільки навчання за денною формою навчання позбавляє останнього можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, та не отримує стипендію, у зв`язку з чим є таким, що потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , є батьками позивача ОСОБА_9

ОСОБА_2 є працездатною особою, є фізичною особою-підприємцем та працює директором у ПП «Юридична фірма «Писаренко і партнери» а відтак, має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

Скаржник, заперечуючи проти вимог позову, посилається, зокрема, на відсутність у нього доходу для надання матеріальної допомоги повнолітньому синові на період навчання, на підтвердження чого, останній просив долучити до матеріалів справи довідки про доходи, посилаючись на те, що вони були отримані ним після ухвалення оскаржуваного рішення, у звязку з чим, не могли бути подані до суду першої інстанції, та податкові декларації, необхідність у отриманні яких, виникла після 13 липня 2022 року, у зв`язку з чим, вони не були подані до суду першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною 3 ст. 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи обґрунтування скаржника щодо неможливості подання довідок про доходи та податкових декларацій до суду першої інстанції, а також, з метою повного та всебічного розгляду справи по суті, колегія суддів вбачає за необхідне прийняти їх до уваги під час перегляду оскаржуваного рішення. Інші докази долучені до апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги під час перегляду оскаржуваного рішення, оскільки вони були подані з порушенням приписів процесуального законодавства, без підтвердження неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача.

Так, щодо посилання скаржника на долучені до апеляційної скарги довідки про доходи, видані директору ПП «Юридична фірма «Писаренко і Партнери» ОСОБА_2 , то вказані довідки видані та підписані самим скаржником, а відтак, вони не можуть бути належними доказами неотриманням ним доходу у вищевказаному підприємстві.

Щодо посилання скаржника на долучені до апеляційної скарги податкові декларації, то вказані документи містять ту інформацію, яку відповідач самостійно подав до уповноваженого органу. Таким чином, вони не можуть бути належними доказами відсутності у скаржника доходу. В свою чергу, будь-які відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідачем до матеріалів справи не наданні.

Таким чином, враховуючи, що відповідач є директором ПП «Юридична фірма «Писаренко і Партнери» та фізичною особою-підприємцем, за відсутності належних доказів відсутності у відповідача доходів, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач не в змозі надавати повнолітньому сину, який продовжує навчання, матеріальну допомогу, яку він потребує у зв`язку з навчанням.

З огляду на наведене, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах дитини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що його представником було направлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке не було розглянуту судом та проведено розгляду у відсутність відповідача (його представника), оскільки вказане клопотання було постановлено на обговорення, та за результатами його розгляду, судом вирішено проводити розгляд справи у відсутність відповідача (його представника). Слід зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому міститься позиція останнього щодо даного позову. Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.Отже, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції вважав за можливе вирішити спір у судовому засіданні за відсутності відповідача (його представника), що не може вважатися порушенням прав відповідача.

Посилання скаржника на те, що зі змісту протоколу судового засідання від 23 червня 2022 року вбачається, що судом було розглянуто клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, а клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження, вирішено не було, проте в ухвалі Обухівського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року зазначено про розгляд обох клопотань, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, скаржник не заперечує факт вирішення судом першої інстанції обох клопотань, а посилається, фактично, на певні недоліки у журналі судового засідання, що в свою чергу, є підставою для подачі зауважень на протоколу судового засідання у відповідності до ст. 249 ЦПК України та не є підставою для скасування оскаржувваного рішення.

Посилання скаржника на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження ухилення від надання позивачу матеріальної допомоги, а також на те, що останній при зустрічі з сином надавав йому кошти, не є підставою для відмови у стягненні аліментів на дитину, яка продовжує навчання, оскільки вказані обставини не вказують на відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину, якої він потребує у зв`язку з навчанням.

Посилання скаржника на те, що судом не перевірено, чи кошти сплачені за навчання позивача, є коштами від доходу матері останнього, не є підставою для відмови у стягненні аліментів на дитину, яка продовжує навчання, виходячи з положень ст. 199 СК України.

Посилання скаржника на відсутність доказів наявність у нього можливості надавати матеріальну допомогу, спростовується наявними в матеріалах справи протоколом № 04-08/20 загальних зборів Учасників (засновників) ПП «Юридична фірма «Писаренко і партнери» від 04 серпня 2020 року та довідками про дохід, згідно яких, ОСОБА_2 є директором зазначеного підприємства, та листом ДПІ ГУ ДПС у Львівській області від 22 листопада 2021 року, згідно якого, ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем. При цьому, належних доказів на підтвердження того, що будучи директором зазначеного підприємства та фізичною особою-підприємцем, скаржник не отримує жодного доходу, матеріали справи не містять.

Посилання скаржника на те, що станом на день ухвалення оскаржуваного рішення, позивач завершив своє навчання в університеті, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України), а не з дня ухвалення рішення суду. Таким чином, та обставина, що станом на день ухвалення оскаржуваного рішення позивач закінчив навчання, не є підставою для стягнення аліментів, оскільки позов було пред`явлено у січні 2022 року, тобто в той час, коли позивач навчався у університеті.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що судом не досліджено працездатність відповідача та його матеріальне становище, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач навчається в університеті на денній формі навчання, стипендії не отримує, а відтак, останній з об`єктивних підстав позбавлений можливості працевлаштуватися.

Посилання скаржника на наявність у позивача на праві власності частини квартири та земельної ділянки, не свідчить про наявність у останнього доходу та можливості його отримати.

Посилання скаржника на те, що судом не було розглянуто клопотання його представника про примирення за участю судді, є безпідставним та спростовується наявним у матеріалах справи журналом судового засідання від 13 липня 2022 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура