Справа № 507/1435/22
Провадження № 2/507/25/2023
Номер рядка звіту 79
РІШЕННЯ
"07" березня 2023 р. смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді - Дармакуки Т.П.
при секретарі судового засідання Копищик М.С.,
із участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа: Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа: Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.
В якому в обґрунтування вимог вказував, що він з 12.10.2016 року перебуває у трудових правовідносинах з державним підприємством «Адміністрація морських портів України», а з 29.03.2019 року працює на посаді провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи та роботи з виконавчими провадженнями Управління забезпечення взаємодії з органами корпоративного управління, представницьких функцій та нормотворчої діяльності апарату управління ДП «АМПУ».
Наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), погодженого з Первинною профспілковою організацією працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України, встановлено початок простою в апараті управління ДП «АМПУ» з 08 год. 30 хв. 01 березня 2022 року - до припинення або скасування воєнного стану в Україні
В подальшому незважаючи, що строк дії воєнного стану в Україні продовжено на підставі пункту 1 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 222-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 », йому, провідному юрисконсульту відділу претензійно-позовної роботи та роботи з виконавчими провадженнями Управління забезпечення взаємодії з органами корпоративного управління, представницьких функцій та нормотворчої діяльності апарату управління ДП «АМПУ» припинено з 30 серпня 2022 р. простій встановлений наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к.
Згідно з пунктом 2 Наказу ДП «АМПУ» № 222-к з 30 серпня 2022 року призупинено дію трудового договору, укладеного між ним та ДП «АМПУ», до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Вважає, що пункт другий Наказу ДП «АМПУ» № 222-к в частині призупинення дії трудового договору є незаконним, суперечить вимогам ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», оскільки у обох сторін трудових відносин була та є можливість виконувати обов`язки.
За таких обставин, позивач просив визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 30.08.2022 року № 222-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового
договору з ОСОБА_1 » та поновити дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та державним підприємством «Адміністрація морських портів України»; стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 30 серпня 2022 року по день фактичного допуску; також вказуючи, що внаслідок порушення його прав у сфері трудових відносин , йому спричинена моральна шкода, а тому позивач просив стягнути із відповідача на його користь 160 000 грн. моральної шкоди.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, із підстав викладених в позові. В судовому засіданні була оголошена перерва у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги, після якої від позивача надійшло клопотання, в якому він просив закінчити розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити (а.с.56 том 4).
Відповідач: Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлене належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.10 том 4).
Представник відповідача в судове засідання на розгляд справи не з`явився, причини неявки в судове засідання не повідомив, заяву до суду про розгляд справи без його участі не надав. Представник відповідача мав змогу приймати участь в режимі відеоконференції за допомогою сервісу «Easy Con» на підставі ухвали суду від 11 листопада 2022 року (а.с.130 том 2).
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву , відповідно до якого він просив відмовити в задоволенні позову, зокрема вказуючи на те, що позивач не дотримався запровадженого на період воєнного стану особливого порядку врегулювання трудового спору, оскільки не оскаржив наказ до Держпраці України, а тому передчасно звернувся до суду. Крім того, позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки зі змісту ст..235 КЗпП України поновленню підлягають лише звільнені працівники, а трудові відносини із відповідачем не припиненні. Також вважає, що позивач обрав неналежного відповідача за вимогою про стягнення середнього заробітку, оскільки відшкодування працівникам , пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум , втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора. (а.с.88 том 2)
Третя особа: Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.11 том 4). Представник третьої особи в судове засідання на розгляд справи не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву до суду про розгляд справи без його участі не надав.
Представником третьої особи до суду надано пояснення, із яких вбачається, що Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» вважає позов таким, що підлягає задоволенню, вказуючи зокрема на те, що призупинення дії трудового договору є зміною умов трудового договору та оплати праці, яке потребує отримання попередньої згоди від профспілки відповідно до п.8.1.8 Колективного договору. Оспорюваний наказ № 222-к виданий без попередньої згоди первинної профспілкової організації. Головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором (а.с.123-126 том 2).
Суд на підставі ч.2 ст.223 ЦПК України ухвалив розглядати справу у відсутність представника відповідача та представника третьої особи.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 14 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному порядку (а.с.54 том 2).
Ухвалою від 09 січня 2023 року за клопотанням позивача витребувано докази у державного підприємства «Адміністрація морських портів України (а.с.212 , 250 том 3).
Ухвалою від 14 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 8 том 4).
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових правовідносинах з державним підприємством «Адміністрація морських портів України», як вбачається із наказу № 177 від 25 березня 2019 року ОСОБА_1 переведено на посаду провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи та роботи з виконавчими провадженнями управління забезпечення взаємодії з органами корпоративного управління, представницьких функцій та нормотворчої діяльності юридичного департаменту апарату управління постійно з 26 березня 2019 року (а.с.55 том 1).
Наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» встановлено початок простою в апараті управління ДП «АМПУ» з 08 год 30 хв. 01 березня 2022 року - до припинення або скасування воєнного стану в Україні (а.с.56-57 том 1).
На підставі пункту 1 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 222-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » , припинено з 30 серпня 2022 р. простій встановлений наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні», провідному юрисконсульту відділу претензійно-позовної роботи та роботи з виконавчими провадженнями управління забезпечення взаємодії з органами корпоративного управління, представницьких функцій та нормотворчої діяльності юридичного департаменту апарату управління Переймі Денису Олександровичу (а.с.63-64 том 1).
Згідно з пунктом 2 Наказу ДП «АМПУ» № 222-к , з 30 серпня 2022 року призупинено дію трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні (а.с.63-64 том 1).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені ст. ст. 43-46 Конституції України.
Разом з тим відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбаченістаттями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Згідно з п. 3 Указу, - у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. ст. 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану».
Указами Президента України від 14 березня 2022 року за № 133/2022, від 18 квітня 2022 року за № 259/2022, від 17 травня 2022 року за № 341/2022, від 12 серпня 2022 року за № 573, від 07 листопада 2022 року за № 757/2022 та від 06 лютого 2023 р. № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, в тому числі, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Статтею 1 ЗУ від 15.03.2022 року № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі Закон № 2136-ІХ) передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до ЗУ «Про правовий режим воєнного стану».
На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до ст. ст. 43,44 Конституції України.
У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Відповідно до пп. 5 п. 1 ст. 6 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно із п. 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
З огляду на вищевикладене положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.
Частиною 1 ст. 13 Закону № 2136-ІХ визначено, що призупинення дії трудового договору це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.
Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону № 2136-ІХ відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.
Таким чином, Закон № 2136-ІХ надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам.
Разом з тим, як вбачається з аналізу положень ч. 1 ст. 13 Закону № 2136-ІХ, таке право роботодавця настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником.
Отже, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права.
Щодо абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, то роботодавець має перебувати в таких обставинах коли він не може надати роботу працівнику, в свою чергу, працівник не може виконати роботу. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.
Тому за умови, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору.
В ході розгляду даної справи стороною відповідача не було доведено наявності передбачених законом підстав для призупинення з позивачем дії трудового договору.
Відповідачем не було надано відповідних, належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позивачем позовні вимоги і свідчили б про неможливість виконання відповідачем виробничих завдань та функцій підприємства, призупинення його діяльності, а також про неможливість виконання ОСОБА_1 визначених трудовим договором завдань.
Натомість позивачем надано до суду матеріали, які свідчать, що незважаючи на запроваджений простій його неодноразово було залучено до роботи, зокрема щодо представництва інтересів ДП ««Адміністрація морських портів України» в суді (а.с.87-188 том 1). Із відзиву на позовну заяву та доданих до нього додатків вбачається про невдоволеність відповідача роботою позивача.
Посилання представника відповідача щодо недопустимості доказів, які надав ОСОБА_1 на підтвердження залучення його до роботи, вказуючи на те, що позивач надав до суду не оригінали документів, не заслуговують на увагу, оскільки оригінали зазначених документів знаходяться саме у відповідача, будь-яких доказів на спростування цього відповідачем не надано. Разом із тим, як пояснив ОСОБА_1 зазначені документи він роздрукував із Системи електронного документообігу ДП «Адміністрація морських портів України».
Як вбачається із матеріалів справи роботодавцем не надано до суду доказів про те, що з 30 серпня 2022 року ДП «Адміністрація морських портів України» не могло здійснювати свою діяльність, із наказу від 30.08.2022 № 222-к слідує, що призупинено дію трудового договору , укладеного із ОСОБА_1 (а.с.63-64 том 1).
За змістом статті 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці…
Статтею 5-1 Кодексу законів про працю України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи
Відповідачем не було доведено тієї обставини, що ОСОБА_1 , займаючи посаду провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи…, не мав переважного права на продовження виконання покладених на нього посадових обов`язків у відношенні до інших працівників Підприємства, дія трудових договорів з якими призупиненою не була.
Крім того, згідно з п. 8.1.8 Колективного договору трудового колективу апарату управлі державного підприємства «Адміністрація морських портів України» передбачено, що аміністрація зобов`язується змінювати умови трудового договору,
оплати праці, притягувати до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами Профспілки, лише за попередньою згодою Профспілки, членами якої вони є (а.с.243252 том 2)..
Призупинення дії трудового договору є зміною умов трудового договору та оплати праці, а тому зміна умов трудового договору та оплати праці шляхом призупинення дії трудового договору між ОСОБА_1 та ДП «АМПУ», потребує отримання попередньої згоди від профспілки відповідно до п. 8.1.8 Колективного договору.
Наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 222-к, яким змінено умови трудового договору із ОСОБА_1 , виданий без попередньої згоди первинної профспілкової організації працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», членом якої є позивач.
Отже, відповідачем ДП «АМПУ» не дотримано вимоги п. 8.1.8 Колективного договору.
Доводи представника відповідача про те, що позивач не надав доказів, що він являється членом профспілки спростовуються розрахунковими листами підприємства щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_1 , які свідчать що із останнього відповідач утримував профсоюзні внески (а.с.241-242 том 1, а.с.19-22 том 4), крім того представником третьої особи - Первинної профспілкової організації працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до суду надано письмові пояснення, із яких вбачається, що ОСОБА_1 є членом профспілки (а.с.123-126 том 2).
За наведених обставин, суд доходить висновку, що пункт 2 наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 30.08.2022 року № 222-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » слід визнати незаконним та скасувати, також дія трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та державним підприємством «Адміністрація морських портів України» підлягає поновленню.
Заперечення представника відповідача про передчасність звернення ОСОБА_2 до суду, оскільки він не оскаржив наказ до Держпраці України, суд до уваги не приймає, оскільки позивач вправі звернутися за захистом своїх трудових прав безпосередньо до суду.
Представник позивача в підготовчому судовому засіданні вказував , що позивачем пропущено строк для звернення до суду, який встановлений ст.233 КЗпП України , проте суд не погоджується, оскільки позивач звернувся до суду в межах трьохмісячного строку, як-то передбачено ч.1 ст.233 КЗпП України.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку, суд зазначає наступне:
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
У силу вимог частин першої, другої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Судом встановлено, що у період з 30.08.2022 року до 07.03.2023 року, тобто 136 днів, коли дія трудового договору була призупинена, відповідач не отримував заробітної плати.
Оскільки на момент звернення позивача до суду законодавством не було передбачено іншого способу захисту його порушених майнових прав у випадку
незаконного призупинення дії Трудового договору з ним, з метою відновлення порушеного права позивача підлягає застосуванню ефективний спосіб захисту порушеного права позивача за аналогією із нормами статті 235 КЗпП.
Правила обрахунку середнього заробітку визначені постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
Згідно п.2, 5, 8 вказаного Порядку середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих (календарних) днів на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.
Враховуючи, що 01.03.2022 року по 30 серпня 2022 року наказом відповідача був встановлений простій, а отже судом для розрахунку середнього заробітку приймається до уваги заробітна плата ОСОБА_1 за січень та лютий 2022 року.
Позивач для розрахунку середнього заробітку надав суду, індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України та розрахункові листи, які видані відповідачем позивачу. На спростування наданих позивачем доказів щодо розміру його заробітної плати, відповідач будь-яких доказів не надав .На ухвалу суду про витребування доказів від 09 січня 2023 року (а.с.212, 250 том 3) , відповідач витребуванні докази, зокрема довідку про розмір середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 , суду не надав, а тому суд для розрахунку середнього заробітку приймає до уваги індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України та розрахункові листи, які видані відповідачем позивачу.
Із розрахункових листів за січень 2022 року та лютий 2022 року вбачається, що загальна кількість відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у січні 2022 року склала 17 днів та загальна кількість відпрацьованих робочих днів у лютому 2022 року склала 19 днів. (а.с.19-20 том 4).
Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати, обчислений відповідно до положень Порядку №100, становить:
114173,68 грн. / 36 (відпрацьовані робочі дні) = 3171 грн. 49 коп. (середньоденна заробітна плата).
За наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку не виплаченого внаслідок призупинення дії трудового договору за період із 30 серпня 2022 року (день призупинення згідно оскаржуваного наказу) по 07 березня 2023 року (день постановлення судового рішення), що становить 136 днів, в розмірі 431 322 грн. 64 коп., з розрахунку: середньоденна заробітна плата позивача 3171 грн. 49 коп. х 136 днів = 431 322 грн. 64 коп.
Доводи представника відповідача про те, що ДП «Адміністрація морських портів України», є неналежним відповідачем в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку, суд до уваги не приймає , адже саме ДП «Адміністрація морських портів України» порушило права ОСОБА_1 у сфері трудових відносин.
Позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди в розмірі 160000 грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи із слідуючого.
Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
За змістом даної норми закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд враховує, що діями ДП «Адміністрація морських портів України» спричинено моральні страждання ОСОБА_1 , оскільки діями відповідача порушено трудові права позивача.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з квитанцією позивач сплатив 992 грн. 40 коп. за вимогу немайнового характеру щодо визнати незаконним та скасування наказу та 2481 грн. судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди.
Вимога позивача немайнового характеру задоволена повністю, тому судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Позовна вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 160 000 грн. задоволена частково, а отже в силу ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1147 грн. 46 коп.
Позивач при зверненні з позовною заявою, судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітну, не сплачував.
Згідно із підп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для
працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи , що із державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 стягнено середній заробіток в розмірі 431 322 грн. 64 коп., а отже із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмір 1 відсоток від ціни позову, що становить 4 313 грн. 22 коп.
Згідно пунктів 2 і 4 частини 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині поновлення дії трудового договору та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Позовну заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа: Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 30.08.2022 року № 222-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » та поновити дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та державним підприємством «Адміністрація морських портів України».
Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» користь ОСОБА_1 не виплачену внаслідок призупинення дії трудового договору суму середнього заробітку в розмірі 431 322 грн. 64 коп., з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів» на користь ОСОБА_1 10 000 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позову щодо стягнення моральної шкоди відмовити.
Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1147 грн. 46 коп.
Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь держави судовий збір в розмір 4 313 грн. 22 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення дії трудового договору та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст судового рішення складено 17.03.2023 року.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя: Т.П. Дармакука