Справа № 509/1423/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області - Назаренко О.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу № 509/1423/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області, ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на отримання страхової виплати,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом відповідно до якого просить встановити юридичний факт проживання однією родиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також зобов`язати Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області виплатити ОСОБА_2 страхову виплату після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 від професійного захворювання його батька ОСОБА_5 . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що його батько помер від захворювання на гостру респіраторну інфекцію коронавіруса, цей факт підтверджується довідкою про причину смерті № 005063 від 18.07.2020 року. Відповідно до акту спеціального розслідування гострого професійного захворювання від 31.08.2020 року встановлено, що нещасний випадок, що стався з його батьком ОСОБА_5 має відношення до виробництва, та викликав зараження вірусом COVID-19 при виконуванні ним професійних обов`язків лікаря патологоанатома. Цей факт підтверджується копією акта за формою Н-1/П від 31.08.2020 року. В вересні ОСОБА_2 звернувся до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області для отримання страхових виплат, як син померлого, але йому було відмовлено в отриманні страхових виплат, так як він не надав документи, які б підтвердили б той факт що він з померлим були членами однієї родини. Встановлення юридичного факту, а саме визнання ОСОБА_2 членом сім`ї померлого батька має юридичне значення для заявника, оскільки є підставою для отримання ним одноразової допомоги в разі загибелі батька медичного працівника. Позивач зазначає, що він з батьком був однією родиною, вони були пов`язані спільним побутом, він надавав йому матеріальну допомогу коли той хворів, піклувалися один про одного, їх відносини були сімейними, та з метою підтвердження даного факту звернувся до суду.

Ухвалою судді від 09.04.2021 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито по ній провадження та призначено підготовче засідання.

17.05.2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області Терешенковою Ю. про зупинення провадження у справі № 509/1423/21. Клопотання обґрунтувала тим, що 26.01.2021 року Овідіопольським районним судом Одеської області винесено рішення, яким заяву про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено, та встановлено факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_5 , та встановлено що ОСОБА_3 є членом сім`ї ОСОБА_5 . Управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області подано апеляційну скаргу на вказане рішення, 22.03.2021 року Одеським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, та визначено в строк до 12.08.2021 року для подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст. 360 ЦПК України. Оскільки справи між собою взаємопов`язані, тому просили суд зупинити провадження у справі № 509/1423/21 до моменту розгляду апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року витребувано від приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Могили М.М. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 07.06.2021 року провадження у справі № 509/1423/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області, ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на отримання страхової виплати було зупинено до розгляду Одеським апеляційним судом цивільної справи №509/6170/20 за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи Чорноморське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, Дальницька сільська рада Овідіопольського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою від 13.12.2022 року поновлено провадження в цивільній справі, призначено підготовче засідання.

26.12.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області (пояснення), відповідно до якого зазначили, що ОСОБА_4 син потерпілого, залучений до участі при роботі спеціальної комісії, не вказав про наявність сім`ї у батька так і членів сім`ї, які перебували на його утриманні. Особами які вважають себе членами сім`ї потерпілого, як стало відомо Управлінню з матеріалів розслідування та судових справ є ОСОБА_6 син, ОСОБА_3 цивільна дружина. Станом на теперішній час в Управління немає документів, що підтверджують належність до складу сім`ї померлого ОСОБА_5 , який помер внаслідок коронавірусної хвороби. Тому у поточний час в управлінні немає підстав вважати ОСОБА_2 належним до складу сім`ї померлого медичного працівника та проведення страхової виплати. Крім того, фонд соціального страхування не наділений повноваженнями щодо визначення належності до складу сім`ї померлого медичного працівника. Таким чином у зв`язку, що в акті від 31.08.2020 року відомості про членів сім`ї потерпілого, які перебувають на його утриманні відсутні та будь яких документів про наявність таких членів сім`ї в управлінні немає, та до суду надано не було тому вважають позовну заяву необґрунтованою.

27.01.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на пояснення третьої особи від відповідача ОСОБА_3 , відповідно до якої зазначила, провадження по вказаній справі підлягає закриттю, адже позов містить в собі дві вимоги, які стосуються саме Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області, це встановлення факту проживання однією сім`єю, що потрібне позивачу для доведення свого статусу після смерті батька. Ця вимога є проханням до суду про встановлення юридичного факту, а тому Управління має бути заінтересованою особою, інші учасники не мають відношення до вказаної вимоги. Друга вимога стосується страхової виплати, однак вона як відповідач її не здійснює, натомість Управління має бути належним відповідачем. А тому ОСОБА_3 вважає що позовні вимоги позивача спрямовані саме до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області, яке є державним органом суб`єктом владних повноважень, та згідно п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, та вказана справа має розглядатися саме в адміністративному суді. Відповідач також зазначила, що судами, в тому числі й Овідіопольським районним судом Одеської області уже була розглянута аналогічна справа - № 509/6170/20 за її заявою, та Верховний Суд своєю постановою від 09.11.2022 року дійшов до висновку що вимога пов`язана з доведенням наявності підстав для визнання за нею певного соціально-правового статусу не пов`язані з будь-якими цивільними правами, обов`язками їх виникненням, існуванням та припиненням. ВС врахував, що між учасниками справи існує спір з приводу соціальної виплати, а також правомірності рішень, дій чи бездіяльності органів Фонду, тобто пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження певного соціально-правового статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення. Цим самим провадження в аналогічній справі закрив та роз`яснив право на звернення до суду адміністративної юрисдикції. Враховуючи зазначене відповідач просила закрити провадження по справі.

Судом в судовому засіданні було поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Представник позивача адвокат Котик М.Ф. заперечив проти закриття провадження по справі, вважав що підстави для такого відсутні.

Представник Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області просили вирішити дане питання на розсуд суду.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не прибули, повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши думку представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

При цьому суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно ч.6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Суд встановив, що метою звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту у цій справі та зобов`язання вчинити певні дії є отримання від Фонду страхової виплати за фактом смерті ОСОБА_5 як медичного працівника, що настала внаслідок захворювання коронавірусною хворобою (COVID-19) і таке захворювання пов`язане з виконанням професійного обов`язку в умовах підвищеного ризику зараження, на підставі статті 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Спірні правовідносини стосуються соціального захисту членів сім`ї померлого медичного працівника, смерть якого настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження. Отже, правомірним порядком захисту є саме оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, якими порушуються права цих осіб, що віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Такого ж висновку 09.11.2022 року дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №509/6170/20.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимога позивача у цій справі пов`язана з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу (члена сім`ї медичного працівника, померлого від коронавірусної хвороби, смерть якого настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження), не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами позивача з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

А тому суд дійшов до висновку, що між учасниками цієї справи існує спір з приводу соціальної виплати, а також правомірності рішень, дій чи бездіяльності органів Фонду, тобто пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження певного соціально-правового статусу, не пов`язаний з будь-якими цивільними права та обов`язками позивача, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнав недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 також виходила з потреби визначати правову природу відносин, що виникли між учасниками справи, віддаючи цьому питанню першочергове значення. Питання про вирішення юрисдикційності спору з`ясовується судами на стадії відкриття провадження у справі, а якщо на стадії відкриття допущено помилку або неможливо було з`ясувати питання юрисдикції, тоді суд на будь-якій стадії розгляду справи вправі закрити провадження з підстав помилкового обрання відповідної юрисдикції. Питання юрисдикції впливає на визначення компетентного суду, належного кола учасників справи, розподіл тягаря доведення тощо, тож має вирішуватися судом пріоритетно до вирішення усіх інших правових питань.

Відповідно до ч.2 ст.19 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У справі "Занд проти Австрії" (заява N7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін "суд, встановлений законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Відтак, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.4,12-13, 211, 223, п.1 ч.1 ст. 255, 258-261, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області, ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на отримання страхової виплати - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_2 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 28.02.2023 року.

Головуючий: Є. М. Панасенко