Справа №731/357/22
Провадження №2/731/5/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Тарасенко Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представників третьої особи Гиленко Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, - адвокат Нечай Володимир Іванович, до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Виконавчий комітет Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом та просить суд позбавити ОСОБА_3 , батьківських прав відносно їх спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що він перебував з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних стосунків у них народився спільний син - ОСОБА_4 . В подальшому, рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Після чого, дитина проживає разом позивачем.

З підстав відсутності у сторін по справі добровільної домовленості щодо участі відповідача у матеріальному забезпеченні сина, рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2018 року, стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказує, що син знаходиться під його наглядом та опікою, перебуває на його повному утриманні, так як відповідач аліменти не сплачує, адже станом на вересень 2020 року в останньої наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 103 368 грн. Відповідач, як матір, не виконує, покладених на неї ст. 150 СК України, обов`язків щодо виховання своєї дитини, оскільки взагалі не цікавиться його життям, наявними матеріальними потребами сина та станом його здоров`я. Всім необхідним для забезпечення нормальних умов для життя, розвитку та навчання дитини опікується виключно позивач.

У зв`язку з цим, на переконання позивача, вказані обставини є прямими підставами, в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, для застосування до відповідача крайнього засобу відповідальності, у виді позбавлення останньої батьківських прав, як матері, яка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання її дитини.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2022 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 14 листопада 2022 року. Додатково зобов`язано Виконавчий комітет Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, та зобов`язано вказаний орган надати суду висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Підготовче судове засідання призначене на 14 листопада 2022 року, з підстав перебування судді в нарадчій кімнаті по іншій справі, було відкладено на 05 грудня 2022 року.

01 грудня 2022 року на виконання вищезазначеної ухвали суду від Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , затвердженого відповідним рішенням №118 від 30 листопада 2022 року (а.с. 63, 64).

05 грудня 2022 року зазначеній цивільній справі підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 21 грудня 2022 року, яке в подальшому, з підстав відсутності в приміщенні суду електроенергії, було відкладене на 10 січня 2023 року.

Представник позивача, - адвокат Нечай В.І. в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги підтримав та наполягав на позбавленні відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , надавши обґрунтування аналогічні змісту позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позицію свого представника, додатково пояснив, що відповідач зловживає алкогольними напоями, з сином спілкується вкрай рідко, у вихованні та забезпеченні дитини участі взагалі не приймає. Її старший син, якому виповнилось 18 років проживає в селі та фактично позбавлений її піклування. Позивач працює, іншого шлюбу не уклав, працює, забезпечуючи дитину матеріально, займається приготуванням їжі, домашніми клопотами, вихованням сина. Інших родичів не має взагалі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені до неї позовні вимоги не визнала, заперечивши щодо їх задоволення. Повідомила, що не проживає з дитиною близько п`яти років. Спочатку відвідувала сина, однак згодом змінила місце проживання і у зв`язку з браком коштів не має змоги приїздити. Останні роки відвідувала дитину декілька разів на нетривалий час, оскільки не має де зупинитись в с.Озеряни. Навчальний заклад де навчається син вона не відвідує, з педагогами не спілкується, адже син повідомляє, що все добре. Чи хворіє дитина та які має інтереси окрім навчання пояснити не змогла, посилаючись на пасивність дитини у спілкуванні. Заборгованість з аліментів виникла через відсутність роботи. Вказала, що після отримання позовної заяви активних дій щодо участі в житті дитини вона не вчиняла, хоча будь-яких перепонів з боку батька немає. Вказала, що на даний час проживає із співмешканцем в його квартирі, власного житлового приміщення не має.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Виконавчого комітету Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області Гиленко Л.Р. в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги підтримала, вказала на наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , оскільки від виконання покладених на неї обов`язків остання ухиляється. Пояснила, що сім`я ОСОБА_5 перебувала під соціальним супроводом, матері було наголошено на необхідності виконання її безпосередніх батьківських обов`язків, однак, вона належних висновків не зробила, залишивши всі турботи по вихованню дитини на батька.

З`ясувавши позиції учасників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 03 листопада 2007 року сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі. На підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2018 року вказаний шлюб було розірвано (а.с. 10).

Від подружніх стосунків у сторін народився спільний син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що доводиться копією відповідного свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с. 9).

З підстав відсутності у сторін по справі добровільної домовленості щодо участі відповідача у матеріальному забезпеченні сина, рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2018 року, у межах справи №731/295/18, стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-12). Вказане рішення суду не оскаржувалося та 03 вересня 2018 року набрало законної сили.

Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів №19.4-28/6399/22, виданої 26 вересня 2022 року, в провадженні Варвинського ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 25 жовтня 2019 року перебуває виконавче провадження №60394995, на виконання виконавчого листа №731/295/18 від 03 вересня 2018 року про стягнення вищевказаного рішення суду. Станом на 31 серпня 2022 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупна розмір з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та становить 103 368, 50 грн (а.с. 21).

З матеріалів справи вбачається, що спільний син сторін ОСОБА_4 , є учнем 7 класу Озерянського ЗЗСО І-ІІІ ст., де проходить навчання з першого класу. В навчальному закладі зарекомендував себе, як дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Дитину виховує батько, який відповідально ставиться до виховання та навчання сина. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Батько хлопчика підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. При цьому, мати давно не проживає у сім`ї та у навчанні, і вихованні сина не бере взагалі ніякої участі. Вказане підтверджується довідкою №21 від 22 вересня 2022 року та відповідною характеристикою, які видані Озерянським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 16, 19).

Згідно з довідкою №77 від 26 вересня 2022 року, ОСОБА_4 знаходиться під наглядом сімейного лікаря Озерянської амбулаторії ОСОБА_6 на «Д» обліку не перебуває, на даний час здоровий (а.с. 17).

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_4 від 27 вересня 2010 року, дитина проживає в АДРЕСА_1 , разом з батьком ОСОБА_1 . Сім`я проживає в добротному житловому будинку. Наявні комунальні вигоди: ванна, індивідуальне газове опалення, центральне водопостачання. В будинку є все необхідне для проживання. Дитина має окрему умебльовану кімнату та все необхідне для навчання та відпочинку. В сім`ї дружні відносини та панує злагода. Син з повагою та любов`ю відноситься до батька. Комісія дійшла висновку, що для дитини створені всі необхідні умови для проживання та виховання, дотримуються санітарно-гігієнічні умови, панує злагода і дружні відносини (а.с. 22).

З характеризуючих даних позивача ОСОБА_1 вбачається, що останній працює у СТОВ «Дружба-Нова», з 9 січня 2019 року займає посаду підсобного робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва. За місцем роботи зарекомендував себе сумлінним, відповідальним та дисциплінованим працівником, що проявляється у чіткому дотриманні термінів виконання поставлених завдань, готовності будь-якого моменту колегам. В порушенні трудової дисципліни помічений не був (а.с. 14).

За результатами своєї роботи у СТОВ «Дружба-Нова» ОСОБА_1 отримує відповідний дохід, який за період з березня 2022 року по серпень 2022 року становить 79 757, 06 грн, що доводиться відповідною довідкою №ДН000000633 від 21 вересня 2022 року (а.с. 20).

Відповідно до довідки-характеристики №87, виданої 28 вересня 2022 року Озерянським старостинським округом Варвинської селищної ради, ОСОБА_1 постійно проживає на території сільської ради. По місцю проживання характеризується з позитивної сторони: трудолюбивий, порядний, відповідальний батько, в сім`ї панують доброзичливі і відкриті відносини. Проживає разом з сином ОСОБА_7 . Спиртними напоями не зловживає. В побуті скромний, дружить з сусідами і односельцями (а.с. 15).

З довідки №76 від 26 вересня 2022 року ОСОБА_1 знаходиться під наглядом сімейного лікаря Озерянської амбулаторії ОСОБА_6 на «Д» обліку не перебуває (а.с. 18).

В свою чергу, на підтвердження характеризуючих даних відповідача ОСОБА_8 в матеріалах справи наявні довідка-характеристика №355, видана 29 вересня 2022 року Озерянським старостинським округом Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, відповідно до якої остання за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_1 , фактично не проживає. За час проживання на території села зарекомендувала себе з негативної сторони: зловживала спиртними напоями, не працювала, безвідповідально ставилася до виконання батьківських обов`язків. Незважаючи на профілактичну роботу, соціально-психологічну допомогу, належних висновків не зробила. З 25 грудня 2017 року з сім`єю не проживає, у вихованні сина не бере участі, аліментів не сплачує (а.с. 13).

Суд бере до уваги, що будь-яких відомостей щодо перебування на праві власності відповідача нерухомого майна чи договорів щодо відповідного користування, останнім суду не надавалося. Аналогічно в матеріалах справи відсутні відомості щодо місця роботи останньої та отримання нею відповідного доходу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказав, що він є сусідом позивача та тривалий час проживає в с.Озеряни. Особисто знає сторони по справі. Наголосив, що позивач виховує сина, готує йому їжу, купляє одяг та забезпечує його розвиток. В той же час відповідач не проживає з дитиною, за останні роки відвідала його особисто близько трьох разів, хоча має таку змогу, не піклується про нього та не приймає в його житті участі.

Свідок ОСОБА_10 , син відповідача, вказав, що сім`я ОСОБА_5 проживала в с.Озеряни, а поблизу їх будинку жила мати відповідача, його бабуся. З трьох років він проживав окремо від матері та його вихованням займалась баба. В цей час мати проживала з ОСОБА_5 та його братом ОСОБА_7 . Близько п`яти років тому подружжя розірвало шлюб, деякий час мати проживала з ним та бабою. Однак, декілька років тому баба померла, і мати, знайшовши співмешканця, переїхала в смт Варва. Він же, залишився проживати в будинку один, хоча лише нещодавно йому виповнилось 18 років. Мати останні два роки вкрай рідко відвідує як його так і сина ОСОБА_11 . ОСОБА_12 виховує позивач, забезпечує його необхідними речами, готує їжу, виконує всю хатню роботу, нового шлюбу не уклав і інших родичів, які б йому допомагали не має. Відповідач не працює, матеріальної допомоги не надає, власного житла не має, останні роки зловживає спиртними напоями. Зрідка телефонує, однак часто напідпитку. Наголосив, що на його думку вона не здатна належним чином піклуватись про брата та забезпечити його.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 165 СК України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд зважає, що підстави для позбавлення батьківських прав особи, визначені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, позивач в обґрунтування позову посилається на п. 2 ч. 1 ст. 164 ЦК України, зміст якої визначає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Таким чином, тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

На думку суду, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, де, зокрема, положенням абзацу 2 п. 16 визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Таким чином суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи.

При розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав відповідно до ч. 4-6 ст. 19 СК України обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд бере до уваги, що висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області №118 від 30 листопада 2022 року, як органом опіки та піклування, вирішено за доцільне позбавити батьківських прав громадянки ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 . В обґрунтування вказаної позиції зазначено, що ОСОБА_3 більше чотирьох років спільно з сином не проживає, не відвідує його, вихованням та утриманням дитини не займається і не бажає займатися, фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його здоров`ям, не виявлено інтересу до внутрішнього світу сина, не забезпечує харчування та медичний догляд, лікування дитини. Також, будучи матір`ю дитини, взагалі не цікавиться його успіхами у навчальному закладі, не відвідує батьківські збори, не проявляє інтересу до успіхів і невдач дитини та зовсім не приділяє уваги вихованню сина, тим самим злісно уникає виконанню батьківських обов`язків. ОСОБА_3 ніде не працює, не має постійного заробітку, зловживає спиртними напоями. У 2022 році притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 та ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. Вказані обставини, свідчать про свідоме нехтування матір`ю своїх обов`язків, ухилення від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню дитини (а.с. 63, 64).

За таких підстав, суд приходить до переконання, що наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено, що відповідач по відношенню до сина ОСОБА_11 не проявляє батьківської турботи, однією сім`єю з дитиною не проживає та відповідно тривалий період часу не бере участі у його вихованні не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкуються з дитиною у необхідному для нього нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. На думку суду, відповідач виконувати батьківські обов`язки по вихованню дитини не бажає, що свідчить про вину у діях відповідача та неможливість покращити її поведінку по відношенню до малолітньої дитини.

Вказана позиція узгоджується з змістом постанови Верховного Суду №520/8264/19 від 26 квітня 2022 року.

При цьому, суд бере до уваги, що будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дитини відповідач суду не надала, хоча при цьому заперечує пред`явлені до неї позовні вимоги.

У зв`язку з цим, оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов`язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 992, 40 грн (а.с. 1, 2).

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Виконавчий комітет Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (юридична адреса: 17600, смт Варва Прилуцького району Чернігівської області, вул. Шевченка, б. 38), про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 ) батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13 січня 2023 року.

Суддя А.І.Савенко