Справа №461/7107/22
Провадження №2о/461/12/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Кротової О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Ігнат Т.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Зубович-Яворської О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 28.12.2022 року звернувся в суд із заявою, з участю заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просить встановити факт належності йому документів про освіту та трудовий стаж, що видані в період з 1974 року по 1981 рік на прізвище « ОСОБА_2 », а саме:

-свідоцтва про восьмирічну освіту від 15.06.1974 року (серії НОМЕР_1 );

-атестату про середню освіту від 30.06.1975 року (серії НОМЕР_2 );

-диплому від 26.06.1981 року (серії НОМЕР_3 ) із випискою до нього;

-диплому кандидата наук від 01.02.1989 року (серії НОМЕР_4 );

-трудової книжки від 05.11.1981 року (серії НОМЕР_5 ).

В обґрунтування заяви покликається на те, що він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням №26 від 20.06.2022 йому відмовлено, зокрема, тому, що не зарахований період навчання з 01.09.1976 року по 30.09.1981 року (згідно диплому серії НОМЕР_3 ), оскільки прізвище в дипломі не відповідає паспортним даним заявника - зазначено прізвище « ОСОБА_2 ».

Вказує, що у його свідоцтві про народження від 26.06.1959 року серії НОМЕР_6 батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а він - ОСОБА_5 . Відповідно, документи, які підтверджують освіту та трудовий стаж, що видані в період з 1974 року по 1981 рік видані на прізвище « ОСОБА_2 ».

03.05.1990 року йому видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 із відміткою «повторне», в якому зазначені батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а він - ОСОБА_1 .

В подальшому він отримав паспорт громадянина України на прізвище « ОСОБА_6 », серії НОМЕР_8 від 18.12.1997 року.

Вказує, що вищевказані розбіжності вже були об`єктом судового розгляду. Зокрема, під час спадкування за своєю матір`ю ОСОБА_4 , рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.12.2012 у справі №1304/10409/12 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що спадкоємець ОСОБА_5 , який зазначений у заповіті померлої є ОСОБА_1 .

Встановлення факту належності йому документів необхідне йому для реалізації свого права на отримання пенсії.

Також вказує, що у зв`язку із неодноразовими реорганізаціями закладів освіти, фактично втрачені документи, які могли б підтвердити наявність в нього відповідного трудового стажу, зокрема, відсутній механізм видачі йому відповідних документів із зміною прізвища в них.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги заяви про встановлення факту належності йому документів підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такій та просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Зубович - Яворська О.Я. проти задоволення заяви не заперечила, однак просила суд винести рішення із врахуванням поданих нею письмових пояснень, в яких зазначено, що ГУ ПФУ у Львівській області вважає, що заявником ОСОБА_1 пропущено трьохрічний строк на звернення до суду із даною заявою, оскільки заявник знав про відмінності в зазначенні прізвища в документах найпізніше з 1989 року. Також звертає увагу суду на те, що згідно постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

При розгляді заяви суд враховує також положення п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, відповідно до якого при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 згідно копії паспорта громадянина України, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові (а.с.6).

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого російською мовою, таке засвідчує, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові, його батьками записані ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_4 (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_7 , що видано повторно згідно наявної відмітки, в такому зазначені батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а він - ОСОБА_1 (а.с.14).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.12.2012 у справі №1304/10409/12, яке набрало законної сили 17.12.2012, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме - що спадкоємцем « ОСОБА_5 », який зазначений в заповіті ОСОБА_4 , посвідченим ОСОБА_7 , державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори 07.12.2004, за реєстрованим №3-4745, є « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаним рішенням встановлено, що у свідоцтві про народження заявника, виданого повторно, невірно проведена транслітерація прізвища заявника.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003.

Рішенням начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ України в Донецькій області Гаврук Т. від 20.06.2022 №26 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком з наступних підстав. ОСОБА_1 надав сканкопії оригіналів документів: паспорта, ідентифікаційного коду, трудової книжки, довідок про навчання. До страхового стажу не зарахований період навчання з 01.09.1976 року по 30.09.1981 рік згідно диплому серії НОМЕР_3 та довідок від 13.04.2022 №138-А, 23-В, 24-В, виданих архівом Львівського національного університету імені Івана Франка, оскільки прізвище в дипломі та довідках не відповідає паспортним даним заявника (а.с.6).

Як вбачається із копії диплому серії НОМЕР_3 Львівського національного університету імені Івана Франка та виписки із залікової відомості, такі видані ОСОБА_5 (а.с.10, 11).

Згідно свідоцтва про восьмирічну освіту серії НОМЕР_1 від 1974 року, атестату про середню освіту серії НОМЕР_2 від 1976 року, диплома кандидата наук серії НОМЕР_4 від 1989 року, трудової книжки серії НОМЕР_5 від 1981 року, такі документи видані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9,12,13).

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що зібраними у справі письмовими доказами підтверджено, що документи заявника ОСОБА_1 , які були видані до 1990 року, тобто до дня повторної видачі свідоцтва про народження із транслітерацією прізвища заявника, як « ОСОБА_6 », були видані прізвище « ОСОБА_2 », яке зазначено у первісному свідоцтві про народження від 1959 року.

Суд приймає до уваги, як належні та допустимі, покликання заявника на те, що у зв`язку із неодноразовими реорганізаціями закладів освіти, фактично втрачені документи, які могли б підтвердити наявність в нього відповідного трудового стажу, зокрема, відсутній механізм видачі йому відповідних документів із зміною прізвища в них.

За таких обставин, суд вважає, що встановлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_9 ) документів про освіту та трудовий стаж, що видані в період з 1974 року по 1981 рік на прізвище « ОСОБА_2 », не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, заявник ОСОБА_1 в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення та в судовому засіданні обґрунтовував, для відновлення яких саме порушених прав йому необхідно, щоб суд встановив факт, що має для заявника юридичне значення, а саме необхідна заявнику для призначення пенсії за віком.

Таким чином, суд приходить до висновку про підставність внесеної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Суд не приймає до уваги покликання представника заінтересованої особи на те, що заявником пропущено трьохрічний строк позовної давності, виходячи із наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У даному випадку підставою звернення заявника ОСОБА_1 до суду була відмова в призначенні пенсії за віком згідно рішення начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ України в Донецькій області Гаврук Т. від 20.06.2022.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що днем, коли ОСОБА_1 дізнався про своє невизнане право на пенсію на віком є день одержання вищевказаного рішення від 20.06.2022, тобто строк позовної давності ним не пропущений.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 263 - 265, 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_9 ) документів про освіту та трудовий стаж, що видані в період з 1974 року по 1981 рік на прізвище « ОСОБА_2 », а саме:

-свідоцтва про восьмирічну освіту від 15.06.1974 року (серії НОМЕР_1 );

-атестату про середню освіту від 30.06.1975 року (серії НОМЕР_2 );

-диплому від 26.06.1981 року (серії НОМЕР_3 ) із випискою до нього;

-диплому кандидата наук від 01.02.1989 року (серії НОМЕР_4 );

-трудової книжки від 05.11.1981 року (серії НОМЕР_5 ).

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, , телефон НОМЕР_10 , електронна пошта: .

Повний текст рішення складено 12.01.2023

Суддя Кротова О.Б.